Summary: Vastaavan päätoimittajan mukaan puolustus ei ole käyttänyt argumenttia, jonka mukaan hän ei olisi tiennyt kiistellyn jutun julkaisemisesta.

Syyttäjän mukaan Helsingin Sanomien Viestikoekeskus-tapauksessa oli konkreettinen uusien salassa pidettävien tietojen julkistamisen vaara. Tämän vuoksi hän nosti maanpetosrikoksen yritystä koskevat syytteet, joiden toimittajat ovat pelänneet johtavan jopa itsesensuuriin alalla.
 Apulaisvaltakunnansyyttäjä  Jukka Rappe  nosti viime viikolla syytteet kolmea Helsingin Sanomien toimittajaa vastaan turvallisuussalaisuuden paljastamisesta ja paljastamisen yrityksestä.
 Julkisuudessa toimittajakunnassa on huomioitu erityisesti yritystä koskevat syytteet. Niiden perusteella on pohdittu, vaikeutuuko journalistinen työ, jos jo tiedonhankinta ja juttujen valmistelu voidaan tulkita rikoksen yritykseksi. Esimerkiksi itsesensuurin pelosta ovat huolta kantaneet ainakin Julkisen sanan neuvosto, Journalistiliitto ja Helsingin Sanomat.
 Rappe luonnehtii, että tällaisessa tapauksessa raja rikoksen rankaisemattoman valmistelun ja sen rangaistavan yrittämisen välillä on kuin veteen piirretty viiva, jonka tuomioistuin joutuu lopulta arvioimaan.
 – Loppuviimein tuomioistuin joutuu miettimään, oliko kysymys vain sellaisesta valmistelusta, joka ei olisi yrityksenä rangaistavaa vai oltiinko jo niin pitkällä, että konkreettinen julkistamisen vaara oli käsillä, Rappe sanoo.
 Rappen mukaan ei ole helppoa määritellä, missä vaiheessa uutisjutun valmistelu muuttuu julkaisun yrittämiseksi.
 – Tässä asiassa on sellainen piirre, että julkaisutoiminnan epäillään pysähtyneen sen takia, että poliisi tuli siihen väliin, hän sanoo.
 Puolustusvoimien Pääesikunta teki KRP:lle asiaa koskevan tutkintapyynnön heti ensimmäisen jutun julkaisupäivänä.
 Syytteet eivät koske tiedon hankintaa tai käsittelyä
 Paljastamissyytteet liittyvät Helsingin Sanomien joulukuussa 2017 julkaisemaan artikkeliin sotilastiedustelusta. Paljastamisen yritystä koskevat syytteet liittyvät puolestaan siihen, että samasta teemasta oli valmisteilla viisi muuta artikkelia seuraaville päiville.
 Syyttäjän mukaan tapauksessa epäillään, että osa julkaistussa artikkelissa olleista asioista olisi ollut salassapidon alaisia, ja sama vaara sisältyi myös seuraaville päiville aiottuihin juttuihin.
 – Yritystä koskevat syytteet koskevat sellaista menettelyä, jossa epäillään, että oli tarkoitus julkistaa vielä lisää salassa pidettäviä tietoa, hän sanoo.
 Helsingin Sanomien vastaavan päätoimittajan Kaius Niemen mukaan lehti julkaisi edelleen uusia juttuja aiheesta aiotusti. Tekijöiden ei kuitenkaan ole epäilty julkaisseen ensimmäisen artikkelin jälkeen enempää salassa pidettäviä tietoja. Niemi ei kommentoi, muutettiinko juttusarjan jatkoa ennen julkaisua.
 – En tässä mene prosessin yksityiskohtiin sen takia, että asia on kesken ja aineisto on tällä hetkellä salassa pidettävää, Niemi sanoo.
 Rappe sanoo, että molemmat syytekohdat koskevat vain epäilyä tiedon julkistamisesta lehdessä, eli ne eivät koske sen muuta käsittelyä toimituksen sisällä. Turvallisuussalaisuuden paljastamista koskevassa pykälässä on säädetty rangaistavaksi myös salassa pidettävän tiedon oikeudeton luovuttaminen toiselle sekä sen hankkiminen.
 Niemen mukaan tämä ei muuta käsitystä siitä, että yrityksiä koskevat syytteet voisivat johtaa itsesensuuriin.
 – Toimittaja ei julkaise tai yritä julkaista. Toimittaja tekee journalismia, hakee tietoa ja toimii sen mukaisesti. Tämä kohta ei kestä mitään tarkastelua, hän sanoo.
 Syyttäjällä ja epäilyllä eri käsitys tunnusmerkistöstä
 Tapauksessa huomiota on herättänyt myös se, ketkä saivat syytteen.
 Syyte nostettiin kahta toimittajaa ja yhtä väliportaan esimiestä vastaan. Syytteiltä välttyivät lehden johto, vastaava päätoimittaja  Kaius Niemi  ja toimituspäällikkö  Esa Mäkinen . Heitä epäiltiin samoista rikoksista kuin syytteet saaneita toimittajia.
 Niemi on kertonut pitävänsä ratkaisua hämmentävänä asemansa vuoksi. Hän kertoo lehden olevan järkyttynyt toimittajien vankeusuhasta.
 – Juristit ovat pitäneet meillä todennäköisempänä sitä, että syyte olisi nostettu nimenomaan vastaavaa päätoimittajaa vastaan, koska vastuu kanavoituu sille, joka vastaa tiedon julkaisemisesta, Niemi sanoo.
 Kaius Niemi Jaani Lampinen / Yle
 Syyttäjän näkemyksen mukaan vastaava päätoimittaja olisi voitu tuomita vain suorasta osallisuudesta jutun tekoon. Sellaisesta ei puolestaan ollut näyttöä.
 – Kyse oli perinteisestä näytön puutteesta. Osallisuutta koskevaa näyttöä ei mielestäni millään tavoin ole ollut, Rappe sanoo.
 Päätös jättää syyttämättä on tässä vaiheessa julkinen asiakirja. Sen mukaan Niemi on itsekriminointisuojan puitteissa jättänyt vastaamatta hänelle esitutkinnassa esitettyihin kysymyksiin. Niemi kiistää, että hän olisi puhumattomuudella pessyt tapauksesta käsiään.
 – Tässä on paljon muutakin asioita, kuten lähdesuoja-asioita, joiden takia pitää olla hyvin tarkka. Sitten on myös epäiltyjen joukon rajoittaminen minimiin.
 Niemen mukaan käsitys näytön puutteesta on syyttäjän arvio tapauksesta ja sitä koskevasta tunnusmerkistöstä. Hänen mukaansa puolustus ei ole käyttänyt argumenttia, jonka mukaan Niemi ei olisi tiennyt julkaisemisesta.
 Esitutkinnassa hänen ei kuitenkaan katsottu olleen tietoinen julkaistun jutun sisällöstä. Niemi ei halunnut myöskään STT:lle tarkentaa, onko hän ollut tietoinen jutusta ennen julkaisua.
 Päätoimittaja jäi syytteettä myös häirintäjutussa
 Niemi kertoo lehden lähteneen siitä, että syyttäjä tekisi tapauksessa syyttämättäjättämispäätöksen kaikista epäillyistä. Hänelle ja Mäkiselle punnittiin syytettä samoilla nimikkeillä kuin syytetyille.
 Helsingin Sanomien aiempi vastaava päätoimittaja jäi vaille syytettä vuonna 2008, jolloin lehti julkaisi niin kutsutun kalapuikkoviiksijutun seksuaalisesta häirinnästä eduskunnassa.
 Jutussa mainittu kansanedustaja  Lyly Rajala  (kok.) teki asiasta tutkintapyynnön, jonka myötä neljää lehden toimittajaa syytettiin myöhemmin samana vuonna kunnianloukkauksesta.
 Silloinen vastaava päätoimittaja  Janne Virkkunen  ei saanut syytettä. Syyttäjä ei epäillyt hänen olennaisesti laiminlyöneen toimitustyön johtoa tai valvontaa. Tuolloin Rajala kummeksui ratkaisua.
 – Syyttäjä on tehnyt oman ratkaisunsa. Sananvapauslaissa on tarkat kohdat vastaavan päätoimittajan vastuusta, Virkkunen vastasi tuolloin Ylelle.
 Päätoimittajarikkomus ei tullut kyseeseen
 Rappe kertoo, että päätoimittajarikkomuksen harkinta ei tullut tässä tapauksessa kyseeseen. Rikoksen syyteoikeus vanhenee kahdessa vuodessa.
 Sananvapauslain mukaan vastaavan toimittajan tehtävänä on johtaa ja valvoa toimitustyötä. Tämä voidaan tuomita sakkoihin päätoimittajarikkomuksesta, jos hän laiminlyö velvollisuutensa niin, että se on "omiaan myötävaikuttamaan" lainvastaisen sisällön julkaisemiseen.
 Viestintäoikeuden professori Päivi Korpisaari luonnehti STT:lle viime viikolla päätoimittajan vastuuta sanomalla, että lainsäädännön vaatimaa laiminlyöntiä on vaikea näyttää toteen, jos tiedotusvälineen toimintaan kuuluvat vastuusuhteet, ohjeistus ja asiantunteva väliporras.
 – Päätoimittajan vastuu ei ole niinkään vastuuta sisällöstä vaan siitä, että toiminta on organisoitu asianmukaisella tavalla niin, että virheitä voidaan välttää, hän kommentoi.
 Syyttäjä ei spekuloi sillä, olisiko syytekynnys ylittynyt, jos syyteoikeus ei olisi vanhentunut.
 – Tapanani ei ole tehdä syyteharkintaa asioista, joissa ei ole syyteoikeutta, Rappe toteaa.
 Rappe vastaa Niemen hämmästelyyn syyttämättäjättämisestä toteamalla, että "ihmiset kummastelevat monenlaisia asioita".
 – Useimmin kummastellaan sitä, että joudutaan syytteeseen, mutta joskus näemmä joku kummastelee sitä, ettei joudu syytteeseen. Silloin voi kysyä, mistä rikoksesta pitäisi syyttää ja millaisten seikkojen perusteella, Rappe sanoo.
 Lue myös:
 JSN ja Päätoimittajien yhdistys vetoavat: Helsingin Sanomien toimittajia koskevan oikeusprosessin oltava mahdollisimman avoin
 Viestintäoikeuden tutkija pitää Helsingin Sanomien toimittajien saamaa syytettä hyvin poikkeuksellisena: salaaminen ei automaattisesti tarkoita kieltoa uutisoida
 Kolme Helsingin Sanomien toimittajaa sai syytteen Puolustusvoimien salaisten paperien julkaisemisesta – toimittajia uhkaa vankeusrangaistus

Syyttäjä: Viestikoekeskus-tapauksessa oli konkreettinen uusien salassa pidettävien tietojen julkistamisen vaara – HS:n Niemen mukaan syyte "ei kestä mitään tarkastelua"


Summary: Meripelastushelikopteri teki tarkastuslennon sekä kaksi vartiolaivaa varautuivat aluksen hinaukseen. Helsingin Meripelastuslohkokeskuksen mukaan lasti ei ollut vaarassa ja aluksen miehistö sai palon hallintaan omin toimenpitein.

Suomenlahdella oli sunnuntaina aamuyöstä hätätilanne rahtilaivan konehuoneessa syttyneen tulipalon vuoksi. Suomenlahden merivartiosto sai MSC Shannon -rahtialukselta ilmoituksen tulipalosta aamyöstä kahden jälkeen.
 Panaman lipun alla purjehtiva rahtialus oli Suomen meripelastuksen vastuualueella kansainvälisellä merialueella Raaseporin tasalla, 11 meripeninkulmaa Jussarön saaresta etelään. Aluksen oman ilmoituksen mukaan palo oli miehistön hallussa eikä aluksella ollut tarvetta ulkopuoliselle avulle.
 240 metriä pitkä rahtialus MSC Shannon oli matkalla Venäjältä Ranskaan. Aluksella on 24 miehistön jäsentä ja lastina kontteja, yhteensä 1 283 tonnia. Konttien sisältöinä oli muun muassa palavia nesteitä, hapettavia, syövyttäviä sekä myrkyllisiä aineita.
 Helsingin Meripelastuslohkokeskuksen mukaan lasti ei missään vaiheessa ollut vaarassa. Aluksen miehistö sai palon hallintaan omin toimenpitein.
 Valvontalentokone on tehnyt vielä valoisalla alueelle valvontalennon ja tarkistanut, ettei aluksesta ole vuotanut öljyä mereen.
 Suomenlahden merivartiosto varautui tehtävään kahdella meripelastushelikopterilla, Helsingin ja Varsinais-Suomen pelastuslaitosten Maritime Incident Response Group eli MIRG-ryhmillä sekä kolmella vartiolaivalla.
 Meripelastushelikopteri teki tiedustelulennon alueelle ja laskeutui valmiuteen Hankoon. Vartiolaivat Turva ja Uisko jatkoivat alukselle saakka ja varautuivat aluksen hätähinaukseen.

Palavia nesteitä kuljettaneella rahtialuksella tulipalo Suomenlahdella – miehistö sai palon hallintaan


Summary: Työperäisestä maahanmuutosta on puhuttu kiivaasti pitkin Suomea. Tyhjenevillä alueilla olisi töitä, mutta ei tekijöitä. Selvitimme, mikä tilanne on teollisuudesta tunnetussa Ylä-Savossa.

Palkan vuoksi muutin Suomeen, kertoo bulgarialainen  Maryan Petkova . Kolme vuotta sitten Kaakkois-Suomeen muuttanut Petkova on asunut nyt puoli vuotta perheineen Pohjois-Savon Vieremällä.
 Tie pohjoisemmaksi aukeni, kun hän lyhyen työttömyysjakson jälkeen huomasi vieremäläisen Debomixin etsivän työntekijöitä tehtaalleen.
 Palkkaero Bulgarian ja Suomen välillä on huomattava. Bulgariassa Petkovan palkka oli noin 750–800 euroa kuussa. Suomessa kuukausipalkka on noin 2 000 euroa. Rahan lisäksi muuttoa puolsivat moni muu asia: turvallisuus, puhdas luonto, laadukas koulutus, hyvä ruoka ja juomakelpoinen hanavesi.
 Perhe viihtyy Vieremällä. Kaikki löytyy läheltä.
 – Se helpottaa arkiaamuja, kun lähdemme kaikki yhdellä autolla pakkasessa liikkeelle, hän kertoo.
 Vaimo Stoilka Vasileva muutti Maryan Petkovan perässä, kun Petkova asui Kotkassa. Tytär syntyi Suomeen. Marianne Mattila / Yle
 Vieremän rauhallinen elämäntahtikaan ei ahdista vilkkaampaan ympäristöön tottunutta perhettä. Ihmiset ovat sydämellisiä ja ystävällisiä. Apua saa aina tarvittaessa.
 Vielä kummankin aikuisen tavoitteena on oppia puhumaan suomea. Tytär oppii kielen päivähoidossa. Haastattelussa Petkova puhui englantia.
 Maahanmuuttajia tarvitaan kipeästi
 Petkova on perheineen hyvä esimerkki siitä, mihin Suomessa pyritään. Työperäinen maahanmuutto on kuuma keskustelunaihe tyhjenevissä kunnissa. Suomen pitovoima eli kyky pitää tänne muuttavat ihmiset maassa on hallitustasoinen keskustelunaihe.
 Esimerkiksi pelkästään Pohjois-Savoon ja Pohjois-Karjalaan tarvitaan Tilastokeskuksen pitkän aikavälin väestöennusteen mukaan noin 30 000 työikäistä vuoteen 2040 mennessä.
 Eläkeikään tulevat ikäluokat ovat suurempia kuin nuoremmat ikäluokat. Nuoret eivät riitä korvaamaan vanhemman väestön poistumista työelämästä.
 Pohjoissavolaisessa Vieremän kunnassa tilannetta on pohdittu jo vuosien ajan. Vieremällä on myös onnistuttu. 3 500 asukkaan kunnassa on asunut viime vuosina yli 100 vieraskielistä ihmistä. Eniten kansallisuuksia on Virosta, Venäjältä, Bulgariasta ja Ukrainasta.
 Metsäkonejätin viereen on syntynyt yritysrypäs, joka tarvitsee lisää tekijöitä
 Vieremän tunnetuin yritys on metsäkonevalmistaja Ponsse. Yritys on ollut varsinkin viime vuosina varma työpaikka monelle yläsavolaiselle. Metsäkonejätin viereen on syntynyt myös alihankintayritysrypäs, joka työllistää sekin lähes 300 ihmistä.
 Viimeisen kymmenen vuoden aikana alihankintayritykset ovat joutuneet laajentamaan rekrytointialuettaan. Myös Ponsse on tuonut Ylä-Savoon muutamia henkilöitä Brasiliasta ja Chilestä oman verkostonsa sisältä. Sen lisäksi meneillään on ICT-alan asiantuntijan rekrytointi Intiasta. Tulevaisuudessa rekryjä tehdään ulkomailta yhä enemmän.
 "Rekrytoinnin yhtenä tavoitteena on, että työntekijä muuttaisi alueelle asumaan", Lapp Connecton tehtaanjohtaja Janne Rautula kertoo. Tehtaalle etsitään työntekijöitä parhaillaan. Marianne Mattila
 Yksi Ponssen alihankkijoista on Lapp Connecto. Myös muiden yrityksien kanssa yhteistyötä tekevä yritys on osa kansainvälistä konsernia, jonka pääkonttori on Saksassa. Joka neljäs tehtaalla työskentelevästä sadasta työntekijästä on ulkomaalaistaustainen. Keikkatyöläiset ovat harvassa.
 Asumaan tulleet ovat tyytyväisiä – hyvä elämä on tärkeintä
 Iisalmessa perheensä kanssa asuva Lapp Connecton työntekijä  Iurii Piddubchenko  työskenteli ensimmäisenä Suomeen muutettuaan maatilalla. Piddubchenko muutti Suomeen Ukrainasta. Myöhemmin hän halusi opiskella itselleen uuden ammatin. Yli neljä vuotta Ylä-Savossa asunut Piddubchenko viihtyy alueella.
 – Koko perhe elää hyvää elämää täällä, hän kertoo.
 Iurii Piddubchenko työpisteellään. Marianne Mattila / Yle
 Kohta kymmenen vuotta Suomessa asunut thaimaalaislähtöinen  Nampueng Kanninen  päätyi töihin Lapp Connectolle ystävän vinkistä. Suomeen hän muutti mentyään naimisiin suomalaisen miehen kanssa.
 Kanninen asuu myös Iisalmessa ja viihtyy työssään.
 Nampueng Kanninen on sopeutunut hyvin Ylä-Savoon. Thaimaasta muutti Suomeen myös siellä syntynyt tytär. Marianne Mattila / Yle
 Kirils Lazebniks  tuli yli kymmenen vuotta sitten Kauhavalle pelaamaan jääkiekkoa. Pelaaminen on jäänyt ja tällä hetkellä Lazebniks on Iisalmen Kiekko-Karhujen juniorivalmentaja.
 Monikulttuurinen perhe on asunut Iisalmessa noin kaksi ja puoli vuotta. Lazebniks on kotoisin Latviasta. Hänen vanhempansa ovat Ukrainasta. Vaimo on puolestaan virolainen.
 – Lapset ovat nyt virolaisia, mutta kun he täyttävät 18 vuotta he saavat itse päättää kumman maan kansalaisia haluavat olla. Uskon, että he haluavat olla Suomen kansalaisia, Lazebniks kertoo.
 Kirils Lazebniksin aika on jääkiekkokaudella kortilla ja muuten vapaa-ajanvietto on ollut kotona olemista koronan takia. Marianne Mattila / Yle
 Lazebniksille tärkeintä on lasten hyvinvointi. Perhe aikoo asua Ylä-Savossa vielä pitkään.
 Perheen yhdistäminen saa jäämään alueelle
 Koko Ylä-Savon alueella asuu noin 1 200 vieraskielistä ihmistä. Painopiste kuntien välillä on muuttunut viime vuosina, kun esimerkiksi kuntiin saapuneet kiintiöpakolaiset ovat keskittyneet asumaan Iisalmeen.
 Käytännön työtä koko alueella tekee Iisalmen kaupungin maahanmuutto- ja pakolaispalvelut.
 Susanna Piippo kiertää paljon Ylä-Savon kuntia työssään. Marianne Mattila / Yle
 Suomen rajojen ulkopuolelta tulevat ihmiset saattavat olla uudessa tilanteessa jännittyneitä ja välillä myös pelokkaita. Suurin osa aloittaa kuitenkin elämän uudessa maassa positiivisella uteliaisuudella ja avoimella mielellä. Tyypillistä on, että puolisoista toinen muuttaa ensin uuteen maahan ja perhe tulee perässä.
 – Perheellisille tulijoille oman perheen saaminen uuteen maahan on hyvin tärkeää,  Susanna Piippo  maahanmuutto- ja pakolaispalvelusta kertoo.
 Toiselle puolisolle saattaa olla jo tiedossa työpaikka, jolloin työlupaan tarvittava toimeentuloedellytys täyttyy. Tilanteeseen vaikuttavat jo töissä olevan puolison palkka ja perheen koko.
 – Perheenyhdistämisen pitkä käsittelyaika voi turhauttaa ihmisiä todella paljon. Myös työnantajia, jos he joutuvat odottamaan työntekijää prosessin ajan, Piippo kertoo.
 Mitä ajatuksia artikkeli herätti? Aiheesta voi keskustella 8.11.2021 klo 23:een saakka.
 Korjattu 7.11. klo 12.35: Pohjois-Savoon ja Pohjois-Karjalaan tarvitaan Tilastokeskuksen mukaan noin 30 000 työikäistä vuoteen 2040 mennessä. Luvussa oli kirjoitusvirhe.
 Lue lisää aiheesta työperäinen maahanmuutto:
 Ratkaisu työvoimapulaan on ulkomainen työvoima, sanoo kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo
 Teknologiateollisuus pelkää Suomen näivettyvän osaajapulaan – Nokia: Jos emme saa työvoimaa, työt tehdään sitten muualla
 Savolaiset metallialan yritykset eivät olisi kasvaneet ilman ulkomaista työvoimaa – osaajista kilpaillaan, valtteja ovat palkka ja työolot

Bulgarialaismies tuli Suomeen paremman palkan perässä – nyt hän asuu pikkukunnassa perheineen ja on malliesimerkki työperäisestä maahanmuutosta


Summary: Järjestelmässä ilmennyttä häiriötä korjataan parhaillaan.

Ylen Uutisikkunassa on havaittu tekninen vika, jonka vuoksi uutiset ovat jääneet päivittymättä.
 Järjestelmää korjataan parhaillaan. Yle pahoittelee häiriötä.
 Uutisikkuna näkyy Ylen tv-kanavilla silloin, kun kanavilla ei lähetetä muuta ohjelmaa.

Ylen Uutisikkunassa tekninen vika


Summary: Joukko Karjalan prikaatin varusmiehiä on tällä viikolla harjoitellut räjähteiden raivaamista. Tehtäviä on ollut eri puolilla Kymenlaaksoa sekä siviilikohteissa että varuskunta-alueella.

Kolmihenkisen raivaajapartion johtaja alikersantti  Eemil Heikkinen  on pukeutunut suojapukuun. Hän lähestyy räjähdettä aikeenaan valokuvata se.
 Partio on saanut aamulla tehtävän. Haminan sataman yllä on aiemmin kierrellyt drone eli kauko-ohjattava kopteri. Myöhemmin satama-alueelta on löytynyt pudonnut kopteri ja sen vieressä räjähde.
 Raivauspartio on saapunut paikalle ja haastatellut sataman edustajan selvittääkseen mistä on kyse. Nyt he ovat tehneet tiedustelusuunnitelman, ja matkalla tiedustelemaan kohdetta, jotta voivat selvittää räjähteen tarkan tyypin.
 Alikersantti Eemil Heikkinen (vas.) ja pioneeri Elmeri Nieminen opettelivat räjähteiden raivaamista torstaina Haminassa. Antro Valo / Yle
 Tunnistaminen oli alikersantti Heikkiselle helppo tehtävä.
 – Siellä on sirpaleontelovaikutteinen sirote eli räjähde, joita levitetään massamaisesti satoja kappaleita taivaalta. Niiden pitäisi räjähtää heti, mutta tämä ei ollut räjähtänyt, kertooalikersantti Eemil Heikkinen Kymen pioneeripataljoonasta.
 Partiokaverina Heikkisellä on pioneeri Elmeri Nieminen. Hän kertoo, että omalla koulutuksellaan osaisi räjäyttää räjähteen paikoilleen.
 – Tässä on niin paljon suojattavia kohteita, että varmasti meidän partionjohtajalla on parempi suunnitelma, sanoo Nieminen.
 Harjoitustilanne Haminassa
 Kyseessä ei ole todellinen tilanne vaan mahdollinen uhkakuva, jonka avulla varusmiehet harjoittelevat. Harjoituksissa käytetään räjähtämättömiä mallikappaleita.
 Kymen pioneeripataljoonan raivaajakomppanian varusmiehet saavat koulutuksen, jossa heidät opetetaan tunnistamaan ja raivaamaan erilaisia räjähteitä erilaisilla raivausmenetelmillä.
 – Raivaamiskoulutus on hyvin merkitykseltä. Viimeaikaiset eritasoiset konfliktit on osoittaneet, että räjähteet ovat keskeinen osa vaikuttamista ja tappioiden tuottamista, sanoo Kymen pioneeripataljoonan yksikön päällikkö, kapteeni  Esa Takala .
 Kun tarvittava tiedustelu on tehty, raivauspartio tekee suunnitelman, mitä he tekevät räjähteelle. Harvoin se puretaan paikan päällä. Alikersantti Heikkisellä on suunnitelma jo valmiina.
 – Käytetään sellaista laitetta, jolla räjähde rikotaan tuohon paikalleen. Sen jälkeen sen voi nostaa ja viedä hävityspaikalle räjäytettäväksi.
 Kymen pioneeripataljoonan yksikön päällikkö Esa Takala pitää ehdottettua suunnitelmaa toteuttamiskelpoisena.

Kuvitteellisia räjähteitä ympäri Kymenlaaksoa – näin varusmiehet harjoittelevat raivaamaan räjähteitä


Summary: Suomen Taiteilijaseuran mukaan noin 80 prosenttia kuvataiteilijoista on kärsinyt merkittäviä tappioita, koska työtilaisuudet ovat peruuntuneet. Taideverkkokaupan pioneerin myynti on puolestaan kovassa kasvussa.

Kuvataiteilija  Samuli Heimonen  halusi maalata uuden maailmankartan. Sen keskiöön hän nosti lapsuudessaan eri kodeissa näkemänsä kirjahyllyt. Hän uskoo, että niihin oli koottu kaikki elämän tärkeimmät asiat.
 Syntyi lähes viisimetrinen, monikerroksinen ja kirjaimia kuvitukseen yhdistävä runsas maalaus nimeltään  Atlas Novus , joka on esillä näyttelyssä Helsingissä.
 Heimosen töitä on samaan aikaa esillä myös Hämeenlinnassa. Se on melko poikkeuksellista, sillä molempien näyttelyiden teokset ovat uusia.
 Näyttelyt ovat myös toisistaan täysin poikkeavia – vaikka molemmissa on mukana hänen taiteelleen tunnusomaisia eläimiä.
 Näyttelyiden välillä piti olla ajallista etäisyyttä, mutta koronarajoitusten ja muiden yhteensattumien vuoksi ne osuivat lopulta lähes päällekkäin.
 Heimosen Helsingin näyttelyssä on muun muassa teoksia, joissa on vanhoja kirjasimia ja kukkakaiverruksia. Teoksen nimi Omni tulee latinan sanasta Omnes ja teos kuvaa taiteilijan mukaan kaikkea, mitä on.  Samuli Heimonen.
 Pandemian alettua Heimonen odotti kaiken romahtavan.
 Sitten hän alkoi saada yhteydenottoja ihmisiltä, jotka halusivat tulla käymään hänen työhuoneellaan Jyväskylän Lutakossa. Kävijät myös ostivat hänen teoksiaan.
 – Kävikin hyvin. Näyttelyiden peruuntumisen kompensoi työhuoneella käyneet ihmiset, sanoo Heimonen.
 Heimonen kuuluu pieneen vähemmistöön, jonka myynti omalta työhuoneelta on koronan aikana lisääntynyt.
 Suomen Taiteilijaseuran tekemän selvityksen mukaan noin 80 prosenttia kuvataiteilijoista on kokenut mittavia tulonmenetyksiä koronan aikana, koska näyttelyitä, teostilauksia, opetustehtäviä ja muita töitä on peruuntunut.
 Toiminnanjohtaja  Annukka Vähäsöyrinki  sanoo, että kuvataiteilijoille on ominaista, että yhtä näyttelyä tai työtä valmistellaan pitkään.
 – Se vaatii myös taloudellisia panostuksia. Lisäksi näyttelystä odotetaan myyntiä ja muita taloudellisia mahdollisuuksia. Isku on voinut olla joillekin hyvin dramaattinen, sanoo Vähäsöyrinki.
 Taideverkkokauppa kolminkertaisti myynnin
 Vähäsöyrinki sanoo, että osa taiteilijoista on hyödyntänyt kekseliäästi digitaalisia alustoja, mutta kaikki kuvataiteen muodot eivät taivu digiformaattiin, eivätkä uudet alustat tuota vielä taiteilijalle toimeentuloa.
 – Perinteistä näyttelytoimintaa ei voi korvata, hän sanoo.
 Taiteen ammattimainen myynti verkossa on ollut Suomessa vähäistä. Vain muutamat galleriat ja taidelainaamot sekä yksittäiset taiteilijat myyvät taidetta verkossa. Alan suurimpia toimijoita on Turussa toimipaikkaansa pitävä taideverkkokauppa Taiko. Sen toinen perustaja ja omistaja  Patrik Edman  kuvaa koronaa vitamiiniruiskeeksi liiketoiminnalle.
 Taideverkkokauppa Taikon toimitusjohtaja Patrik Edman sanoo, että viikon paras myyntipäivä on sunnuntai. - Lokakuun viimeisenä päivänä välitimme noin 30 teosta, sanoo Edman.  CopyrightTaiko
 – Teosmyynti kolminkertaistui viime vuonna ja kasvu on jatkunut kiivaana myös tänä vuonna.
 Yritys tekee tilityksiä noin 120 taiteilijalle myydyistä teoksista joka kuukausi. Edman arvelee, että ihmiset käyttävät matkustelusta tai muista huvituksista säästynyttä rahaa taiteeseen.
 – Keväällä kun yhden taiteilijan näyttely peruttiin, hän toi melkein kaikki teoksensa meille ja ne kaikki myytiin.
 Edman perusti puolisonsa Pia Edmanin kanssa Taikon viisi vuotta sitten. Verkkokaupan valikoimissa on yli 550 suomalaisen ammattitaiteilijan teoksia.
 Värejä ja energiaa – tai juuri tiettyä kädenjälkeä
 Korona on muuttanut myös sen, mitä ihmiset ostavat. Patrik Edmanin mukaan aikaisemmin ihmisiä kiinnosti esittävä taide, kuten maisemat ja eläimet.
 – Nyt halutaan väriä ja iloa. Tunnelmaa ja energiaa tuovaa abstraktia taidetta.
 Samuli Heimosen Ulla-niminen koiramuotokuva Gallerikoneen näyttelystä.  Samuli Heimonen
 Heimosen työhuoneelle ostajat eivät tule värien tai trendien perässä.
 – He ovat tehneet tarkkaan kotiläksynsä eli tietävät, millaista taidetta teen, sanoo Heimonen.
 Suomessa on jo vuosikymmenien ajan ollut mahdollista vuokrata taidetta kodin seinälle taidelainaamosta kuukausimaksua vastaan. Esimerkiksi Jyväskylän Taiteilijaseuran taidelainaamosta korona on vähentänyt taidelainoja.
 Teosmyyntiä ja opetustyötä
 Koronasta huolimatta viime vuosina Heimosen toimeentulosta keskeisimmässä osassa on ollut teosmyynti. Sen sijaan esimerkiksi opetustyö on ollut aikaisempaa vähäisempää.
 – Vuodet ovat eriparisia: joinakin aikoina olen opettanut enemmän.
 Yhden osan Heimosen toimeentulosta muodostaa tekijänoikeustulo, kuten yleensäkin taiteilijoilla.
 Vähäsöyrinki sanoo, että vain pieni osa taiteilijoista saa koko toimeentulonsa taiteellisesta työstä. Monen tilanne on ollut vaikea, koska työtä on saatettu tehdä koronan kurittamalla ravintola-alalla tai tehdä keikkaluonteista asiantuntijatyötä.
 – Kotimaiset ja kansainväliset näyttely- ja asiantuntijatyöt ovat peruuntuneet tai siirtyneet. Korona on ollut kuvataiteilijoille todella kova koettelemus, sanoo Vähäsöyrinki.
 Samuli Heimosen teos Esa on nähtävillä Hämeenlinnan näyttelyssä. Samuli Heimonen
 Kun näyttelyt peruuntuivat, huoli väritti aluksi Heimosenkin arkea. Silti hän tajusi pian, että pysähtyminen on maalaustyön kannalta hyvää aikaa.
 – Kaikki ympärillä oli sammunut ja rauhoittunut, ei oikein voinut tehdä muuta kuin maalata. Muistan, että oli joku oikein hienokin hetki, kun sain tehdä työtä ihan kaikessa rauhassa.
 Keskittyminen mahdollisti myös sen, että hänellä oli riittävästi teoksia kahteen uudenlaiseen näyttelyyn. Normaalioloissa niitä ei olisi edes pidetty lähekkäin. Taiteilija kuvaa syksyä taiteellisen työnsä kulminaatiopisteeksi.
 – Hämeenlinnassa on muotokuvia kuvitteellisista koirista, mutta Helsingissä on laaja merkitysten ja kuvien kartasto. Tämä on ollut vähän pelottavaa, vaikeaa ja ihanaa yhtä aikaa, sanoo Heimonen.
 Ensi vuonna Heimosella on ainakin kolme näyttelyä, ensimmäinen niistä tammikuussa Keski-Suomen museossa Jyväskylässä.
 Kuvataiteilija Samuli Heimonen maalasi kolme teosta remontoidun Petäjäveden kirkon lehterin kaiteisiin vuonna 2020. Jaana Polamo / Yle
 Museonäyttelystä tulee iso ja Heimonen on suunnitellut, että hän jakaisi sen uusien töiden ja  Petäjäveden kirkkomaalausten luonnosten välille.
 – Voisi olla kiva näyttää, että eivät ne kirkkomaalaukset menneet ihan heti nappiin. Kun omakaan näkemys ei ollut vielä oikein jalostunut, niin yritin kaikkea yllättävää ja epätoivoistakin.
 Kuuntele, mitä taiteilija kertoo korona-arjestaan  Mari Pekkasen  haastattelussa:

Työhuoneella tehdyt taidekaupat pelastivat Samuli Heimosen talouden – suurimmalla osalla kuvataiteilijoista tulot romahtivat pandemian aikana


Summary: Kansallisesta traumasta pitäisi puhua aiempaa monipuolisemmin, sanoo Laman lapsista kirjoittanut Sanna Kajander-Ruuth.

Lama jäljet näkyvät edelleen kokonaisessa sukupolvessa. Kun 1990-luku alkoi, Suomi koki jotain, mitä länsimaissa ei ollut nähty: talous syöksyi pahemmin kuin koskaan sotien jälkeen, konkurssit ajoivat yrittäjiä itsemurhiin ja työttömänä oli pahimmillaan yli 500 000 ihmistä.
 Monet 1990-luvun laman kokeneet lapset häpeävät edelleen sitä, mitä heidän perheessään tuolloin tapahtui. Näin sanoo  Sanna Kajander-Ruuth , joka on kirjoittanut kirjan Laman lapset – Mitä meille tapahtui?
 Sanna Kajander-Ruuth  Henrietta Hassinen / Yle
 Lamaa on toimittaja-tietokirjailija Kajander-Ruuthin mukaan tutkittu ja käsitelty, mutta ei vielä kunnolla sen rankasti kokeneiden lasten näkökulmasta.
 Koitko itse 1990-luvun laman? Miten muistat sen ajan? Tämän artikkelin keskusteluosiossa voit jakaa ja pohtia lamamuistojasi.
 Kun lama iski vuonna 1991, Sanna Kajander-Ruuth oli teini.
 Hän painottaa useaan otteeseen sitä, ettei ole itse lamasta pahiten kärsineiden joukossa.
 – En väitä, että tarinani on traaginen tai vaikea kuten kirjaani haastatelluilla, mutta muistan sen ajan ankeuden ja näköalattomuuden, hän sanoo.
 Hän kertoo, että ymmärsi vasta jälkeenpäin sen, kuinka kuormittunut hänen oma isänsä oli lama-aikana.
 Isä oli virkamies, Alkossa töissä. Äiti pitkään kotiäitinä.
 Suomi rojahti lamaan tasan 30 vuotta sitten – Osaavatko poliitikot ja pankkiirit hoitaa uusinta talouskriisiä yhtään paremmin?
 Isän työpaikalla oli paine siitä, että alkoholia piti myydä niin paljon kuin mahdollista, jotta valtion kassaan saataisiin rahaa. Se näkyi Kajander-Ruuthin mukaan hänen isässään väsymyksenä ja työuupumuksena.
 – Isä koki, että hänellä ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin tehdä vuosia ilotonta työtä.
 1990-luvun lama leikkasi kotitalouksien kulutusta jopa 13 prosenttia, kertoo Tilastokeskus. Pekka Sipilä / Yle
 Lapset soittavat nokkahuilua musiikin tunnilla luokkahuoneessa vuonna 1990. Seppo Nykänen / Yle
 Suomessa 1980-luvulta lähtien suosiota keräsivät pienet mopot, kuten Honda Monkey ja Suzuki PV. Nuoria mopojen kanssa vuonna 1990. Jukka Kuusisto
 1. Lamakokemus vaikuttaa edelleen “laman lapsiin”
 Jokainen Sanna Kajander-Ruuthin kirjaansa haastattelema henkilö oli jollain tavalla selviytyjä. Silti lamakokemus vaikuttaa heissä edelleen.
 Tavallista on, että laman kokeneet pelkäävät riskejä. Perusturvallisuuden horjuminen tekee sen, että huoli jää, vaikka ympäristö muuttuisi, hän sanoo.
 – Omassa talousajattelussaan laman kokeneet varmistelevat ja ovat huolissaan. Työpaikan pysymiseen ei luoteta. Tai rahan riittämiseen.
 Osa taas suhtautuu rahaan holtittomasti. Kun sitä on, se tuhlataan pois. Pelko on, että pian varaa ei enää ole.
 Asuntonäyttö vuonna 1992. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 Esimerkiksi ensiasunnon osto ja velanotto on ollut haastattelujen perusteella lamassa kasvaneille – tai siis lamasta kärsineille – iso kynnys.
 – Itsekin olen aina ollut kuuliainen työntekijä. Minulla on sellainen olo, että työpaikka on arvokas ja tärkeä, ja siitä pitää kiinni. Suurten ikäluokkien lapsina me 1970-luvulla syntyneet kasvoimme työeetokseen: harva meistä lähti Balille etsimään itseään, Kajander-Ruuth sanoo.
 Vuonna 1993 Kajander-Ruuth aloitti opinnot Helsingin yliopistossa.
 – Meille aika suoraan sanottiin historian laitoksella, että ette tule ikinä saamaan työpaikkoja tai virkoja.
 Laman perintö näkyy edelleen siinä, että tutkimusten mukaan suomalaiset ovat muita pohjoismaalaisia haluttomampia perustamaan yrityksiä.
 Työttömien mielenosoitus eduskuntatalon edessä Helsingissä marraskuussa 1993. Pekka Sipilä / Yle
 Ruokalista vuodelta 1992:
Ma Jauhelihakastike, makaroni, tuoresalaatti
Ti Hernekeitto, tumma leipä
Ke Juustopihvit, ruskea kastike, perunat, porkkana-ananassalaatti
To Kirjolohikiusaus, punajuurisellerisalaatti
Pe Maksaohukaiset, perunasose, kaalipuolukkasalaatti Derrick Frilund / Yle
 Erotiikkaravintola King's Kakadun mainoskyltti ja valomainos Iso-Roobertinkadulla uudenvuodenpäivänä 1991. Juha-Pekka Inkinen
 2. Moni perhe vaikenee edelleen
 Monessa perheessä laman aiheuttamista tragedioista ei ole puhuttu.
 – Iso osa laman vaikeimmin kokeneista oli pienyrittäjäperheitä. Vaikeina vuosina saatettiin puhua vähän vahingoniloiseen sävyyn, että pörssikeinottelijat saavat nyt nenilleen, mutta se ei pitänyt paikkaansa. Pienyrittäjät, jotka päätyivät ottamaan halpoja valuuttalainoja ostaakseen koteja ja kehittääkseen yrityksiään, olivat usein niitä, jotka kärsivät eniten, Kajander-Ruuth sanoo.
 Kun yrittäjälle tuli ongelmia, ne heijastuivat koko sukuun. Monet takasivat ristiin lainoja ja koko suku joutui taloudelliseen ahdinkoon.
 Valuuttoihin sidotut lainojen korot nousivat pilviin. Toisaalta työttömyys iski monella alalla. Suomessa oli hetkellisesti yli 500 000 työtöntä.
 Perheissä vaikeudet saivat vanhemmat riitelemään, moni tarttui pulloon. Tuli avioeroja ja välirikkoja, sairauksia.
 – Nämä tarinat olivat usein samantyyppisiä. Ihmiset eivät hakeneet tai saaneet apua yhteiskunnalta, vaan turvautuvat perinteiseen kossua Alkosta -apuun.
 Monella lapsella ja nuorella jäi tunne, että kukaan ei auta. He kokivat sen niin, että heidän piti pärjätä yksin. Perheessä saattoi tapahtua asioita, joista perheen elämä ei koskaan, laman jälkeenkään palautunut ennalleen.
 – Saattoi olla niin, että kavereiden elämä jatkui entisellään, mutta oma elämä romahti. Eikä nähty, että muilla kävi samalla tavalla. Tämä vei heidän luottamuksensa.
 Usein vanhempien kaikki energia meni kodin säilyttämiseen tai velkojen maksamiseen. Lapset eivät kehdanneet vaivata vanhempiaan, joilla oli muutenkin vaikeaa. Kokemus oli jaettu, mutta moni koki sen yksin.
 – Kyse on tuhansista perheistä joka tapauksessa, Kajander-Ruuth toteaa.
 Kajander-Ruuthin mukaan lamakokemusten ympärillä on edelleen häpeää ja vaikenemisen kulttuuria. Monet eivät halunneet hänen kirjaansa varten tulla haastatelluiksi omalla nimellään.
 – Jotkut sanoivat, että äidille tulee paha mieli tai vanhemmat ovat vielä elossa, eikä näistä voi siksi puhua.
 – Kun näistä ei puhuta, voidaan teeskennellä, että asioita ei koskaan tapahtunut.
 Kansallisesta traumasta pitäisi puhua aiempaa monipuolisemmin. Ehkä nyt 30 vuoden jälkeen näin voidaan jo tehdäkin, Kajander-Ruuth arvelee.
 – Ehkä laman jälkeen vain haluttiin unohtaa nopeasti: kaikki halusivat Nokia-vuosina menestyä. Suomi otti kollektiivisesti uuden suunnan, että ei ryvetä tässä.
 Suomi nousi 1990-luvun loppupuolella lamasta muun muassa Nokian matkapuhelinten siivittämänä, kun Nokia kasvoi yhdeksi maailman suurimmista yrityksistä.
 Asiakas pankin tiskillä ja pankkitoimihenkilöitä työssä SYP:issä eli Suomen Yhdyspankissa 1. heinäkuuta 1991. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 Nuori mies soittamassa puhelinkioskissa vuonna 1990. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 Myyjä esittelee asiakkaalle televisioita myymälässä vuonna 1991. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 Oppilaat päätteen ääressä oppitunnilla lokakuussa 1992 Hillerikujan koulussa Helsingissä. Derrick Frilund / Yle
 3. Laman voittajista ei puhuta
 Lama ei ollut kaikille sama. Laman voittajia ei ole juurikaan käsitelty, Sanna Kajander Ruuth toteaa.
 Tarinat kertovat menetetyistä kodeista, lamassa pakkomyydyistä asunnoista, joiden hinta ei kattanut edes murto-osaa veloista.
 – Mutta jokuhan sen asunnon aina osti. Ja nyt tuolloin myydyn omaisuuden hinnat saattavat olla aivan eri tasolla. Ne jotka pääsivät ostamaan lamassa pakkomyydyt asunnot halvalla, ovat olleet voittajia.
 Moni laman kokenut haastateltava toivoi yhä, että jos vain vanha koti saataisiin takaisin.
 Ne jotka laman aikaan pystyivät ostamaan ja joilla oli varaa, pystyivät hankkimaan arvoasuntoja ja yrityksiltä realisoitua omaisuutta. Tässä ei tietenkään ollut mitään laitonta, Kajander-Ruuth muistuttaa.
 Suomi jakautui voittajiin ja häviäjiin. Miksi tästä ei puhuta?
 – Yksi haastateltava kertoi pankinjohtajasta, joka järjestelmällisesti yritti etsiä niitä, joilla meni huonosti ja pyrki hankkimaan heidän asuntonsa. Kun ajat ovat poikkeukselliset, joku hyötyy aina.
 Yleisöä lasin takana jääkiekon SM-liigan Tampereen Ilveksen ja TPS:n loppuottelussa vuonna 1990. Kalle Kultala
 Koululainen tekee matematiikan harjoitustehtäviä Hillerikujan koulussa Helsingissä lokakuussa 1992. Derrick Frilund / Yle
 Mies juo olutta baarissa 1990-luvulla. Pekka Sipilä / Yle
 4. Yksi välittävä aikuinen saattaa pelastaa lapsen
 On erilainen muisto seistä haalareissa leipäjonossa kuin olla vanhempien kanssa vappupiknikillä kaivopuistossa.
 – Aikuiset helposti kuittaavat asiat niin, että kyllä lapset pärjäävät ja selviävät. Mutta lapset muistavat paljon enemmän kuin aikuiset haluavat ajatella. Saattaa olla niin, että trauma kestää kymmeniä vuosia. Jäljet ovat pidempiä kuin ihmiset tajuavat, Sanna Kajander Ruuth sanoo.
 Hän kertoo, kuinka monet lamaa muistelevat haastateltavat itkivät lapsuuttaan, nyt melkein 30 vuotta myöhemmin.
 Joidenkin arvioiden mukaan 1990-luvun lama oli pahin kriisi sodan jälkeen.  Ylen Politiikka-Suomi -ohjelmassa  todettiin, että silloin tehtiin selkeä valinta,että pankit pelastettiin ja ylivelkaantuneiden perheiden annettiin pudota.
 Kajander-Ruuth vetääkin yhteyden lamasta koronakriisiin. Ja nykylapsiin.
 – 2008 finanssikriisissä ja korona-aikana on elvytetty kovalla kädellä. Syynä lie laman opetukset.
 – Liikuttavinta oli, että monet sanoivat, että haluavat omille lapsilleen parempaa. Ettei heille tulisi huonommuuden tunnetta. Että lapsilla ei olisi huonompia vaatteita, kyniä ja kumeja.
 Osa laman kokeneista ei lapsista ja nuorista ei selvinnyt. Jopa samoissa perheissä osa lapsista ei pärjännyt elämässä, Sanna Kajander-Ruuth sanoo.
 Mutta mikä sitten auttoi selviämään?
 Haastattelujen perusteella monelle selviytymisen keinoja olivat esimerkiksi se, että he pärjäsivät koulussa. Osa luki kirjoja ja pakeni niihin.
 Toisilla oli kavereita,joiden kotona oli helpompaa. He pääsivät mukaan mökeille ja reissuille. Kaverien vanhemmat antoivat ruokaa. Moni muisti lämpimästi sitä, että joku ulkopuolinen aikuinen oli nähnyt lapsen hädän ja auttanut.
 – Joku toisaalta muisteli myös sitä, että kaverin varakas vanhempi oli pilkannut perheen kurjuutta lapsen kuullen, Sanna Kajander-Ruuth sanoo. Toisella opettaja oli koko luokan edessä nöyryyttänyt siitä, että lapsi oli varastanut kyniä ja kumeja, koska oli halunnut samanlaisia kuin muillakin.
 Tällaiset muistot jäävät elämään.
 Usealle se, että edes yksi aikuinen huomasi tilanteen, kuunteli tai ruokki, saattoi olla pelastusta.
 – On vaikea keksiä tärkeämpää asiaa kuin lapset ja nuoret. Jos lapsille tulee huonommuuden kokemus, että oma perhe on muita huonompi tai itse on muita huonompi, sellaista pitäisi yhteiskuntana välttää, Sanna Kajander-Ruuth sanoo.
 Vanha nainen kävelee portaita ylös helmikuussa 1990. Pekka Sipilä / Yle
 Ihmisiä jonottamassa pankin tiskille 1990-luvulla.
 Mies istuu maassa kerjäämässä rahaa lippalakkiinsa vuonna 1991. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 5. Se ei ollut tavallisten ihmisten omaa syytä
 Lama ei ollut yksilön syy. Kun julkisuudessa käsiteltäisiin tätä asiaa, sitä varmasti voitaisiin käsitellä perheissäkin, Kajander-Ruuth sanoo.
 Laman taustatekijät olivat sellaisia, että edes suurin osa taloustieteilijöistä ei niistä osannut aikanaan varoittaa.
 Lamakeskustelussa pitäisi todeta julkisesti, että se ei ollut tavallisten ihmisten vika Kajander-Ruuth painottaa.
 Pankit tyrkyttivät valuuttalainaa. Valtiovalta vakuutti pitkään, että vahvasta markasta pidetään kiinni. Lamaa ennen Suomi oli kokenut suuren kulutusjuhlan, kun markkinat vapautuivat ja rahaa riitti.
 Jonkinlaisesta puolisuunnitelmataloudesta siirryttiin rysäyksellä 1980-luvun lopulla pankkitoiminnan täydelliseen vapauttamiseen. Lainan anomisesta siirryttiin velkarahan tyrkyttämiseen, hän listaa.
 – Miten tavallinen sirkka joka perustaa leipomon Kytäjälle, voi ymmärtää näistä asioista. Mitä enemmän tästä puhutaan, mitä enemmän ihmiset kuulee näistä, sitä parempi.
 – Ehkä olisimme yhteiskuntana voineet myöntää inhimillisen hädän paremmin.
 Maanviljelijöiden mielenosoitus hallituksen maatalouspolitiikkaa vastaan 22. lokakuuta 1991. Pentti Palmu
 Loppuunmyynti-lappu kaupan ikkunassa 1990-luvulla.
 Nainen pelaa raha-automaattipeliä valintamyymälän eteisessä vuonna 1990. Pekka Sipilä / Yle
 Täysi ostoskärry myymälän nurkassa vuonna 1992. Juha-Pekka Inkinen / Yle
 Suomi rojahti lamaan tasan 30 vuotta sitten – Osaavatko poliitikot ja pankkiirit hoitaa uusinta talouskriisiä yhtään paremmin?

21 kuvaa, joiden kautta jokainen 1990-luvulla kasvanut muistaa miltä lama näytti – laman lapsissa näkyy edelleen viisi erilaista haavaa


Summary: Väestöliiton seksuaaliterapeutin mukaan seksuaalisuudella ei ole ikärajaa. Helsingissä burleski-työpajaan osallistuneet yli 60-kymppiset naiset kokevat harrastuksen tuovan iloa ja energiaa.

Koristautumista, päähineitä, höyhenpuuhkia, käden liikkeitä, tanssia... on päättymässä Aistikkaat K60 -työpaja Helsingin Herttoniemessä. Työpaja on osa Kulttuurikeskus Caisan järjestämää työpaja- ja klubikokonaisuutta yli 60-vuotiaille.
 Syksyn aikana ryhmä on kokoontunut useita kertoja.
 – En ole aiemmin harrastanut tällaista. Yllätyin, miten tunsin heti olevani kotonani. Heti oli sellainen me-henki, sanoo 68-vuotias  Pirjo Saariokari .
 – Meistä löytyy uskomatonta liikekykyä. Tulin burleskineitsyenä, toisella ja kolmannella tunnilla kuoriutui nahka-niitti Marlee Davidsson ja sitten oli kuvaus Harley Davidsson tallissa, sanoo 68-vuotias  Maiju Tawast .
 – Löysin oikopolun, jota on kiva mennä eteenpäin. Ei sitä isoa valtatietä, mitä mennään kävelypuku päällä, käydään vähän teatterissa ja joskus ompeluseurassa. Nyt en enää kuuntele omaa äitiä, teen mitä vaan, sanoo 75-vuotias  Maricca Kero .
 Ohjaaja, tanssijapyskologi Jaana Pirskanen sanoo, että burleski on leikkiä, fantasiaa arkeen. Tanssia, teatteria, kabareeta. Ilkka Klemola / Yle
 – Burleski on oman kehon, aistikkuuden ja seksuaalisuuden juhlistamista. Taide- ja viihdemuoto, jolla voi ilmaista asioita haluamallaan tavalla, sanoo ohjaaja, tanssijapyskologi  Jaana Pirskanen .
 Pirskasen mukaan burleski voi olla tosi kaunista, rajua, rujoa, surullista tai hauskaa, mutta ennen kaikkea tanssillisen yhdessäolon muoto, jossa juhlistetaan aistikkuutta ja seksuaalisuutta.
 – Koristautuminen kuuluu myös asiaan, ei voi ylipukeutua liikaa. Saa olla sellainen hahmo kuin haluaa, Pirskanen sanoo.
 Burleski on leikkiä, fantasiaa arkeen. Tanssia, teatteria, kabareeta.
 Lue myös:   Burleski tempaisee mukaansa myös isoäidit – "Vanhemmat naiset nyrkit pystyyn ja eläkää elämää!" Kuuntele:   Aistikkaat-dokumentti  kertoo eri elämäntilanteessa olevista yli 60-vuotiaista naisista, jotka rohkaistuivat viikon kurssille etsimään naiseuttaan ja seksuaalisuuttaan.
 Tanssijapyskologi Jaana Pirskasen mukaan yhteiskunnassa vallitsee edelleen aika voimakkaat normit kauneudesta. Myös seksuaalisuus ja erityisesti yli 60-vuotiaiden seksuaalisuus on edelleen tabu. Ilkka Klemola / Yle
 Ikääntyvien seksuaalisuus on edelleen tabu
 Pirskasen mukaan yhteiskunnassa vallitsee edelleen aika voimakkaat normit kauneudesta. Ne liittyvät ikään, sukupuoleen, ihonväriin ja kehoon.
 – Ihanne on usein nuori, valkoinen ja aika hoikka. Se on aika kapea kuva siitä, mikä on kaunista.
 Pirskasesta myös seksuaalisuus ja erityisesti yli 60-vuotiaiden seksuaalisuus on edelleen tabu. Väestöliitossa asiasta ollaan samaa mieltä.
 – Kuulen edelleen yli 60-vuotiailta asiakkailta, että heitä ei kohdata seksuaalisina henkilöinä. Esimerkiksi terveydenhuollossa ei ajatella, että seksuaalisuus tai seksuaalinen nautinto ja hyvinvointi kuuluvat myös ikääntyneille, sanoo kliininen seksologi ja erityistason seksuaaliterapeutti  Jonna Karimo  Väestöliiton Hyvinvointi Oy:n terapiapalveluista.
 Karimon mukaan media tuottaa enemmän sisältöä, jossa näytetään monimuotoisemmin seksuaalisuutta myös ikääntyvien näkökulmasta, mutta yhteiskunnallisesti se on edelleen tabu.
 Ihmiset kantavat mukanaan myyttejä: ikääntyneet ovat epäeroottisia, ikääntyneet eivät toteuta seksuaalisuuttaan monipuolisesti tai seksuaalisuus ei kuulu ikääntyneille.
 – Nyt olisi aika alkaa ampua näitä myyttejä alas. Ikääntyneillä on samat seksuaalioikeudet: oikeus nauttia ja toteuttaa oman näköistään seksuaalisuutta. Heille tulee tarjota myös tietoa ja seksuaaliterveyspalveluja, Karimo sanoo.
 Burleskitanssia harrastavat 60-vuotiaat naiset kokevat, että burleski on oman kehon, aistikkuuden ja seksuaalisuuden juhlistamista. Ilkka Klemola / Yle
 Karimo: Seksuaalisuudella ei ole ikärajaa
 Ikääntyessä muutokset liittyen seksuaalisuuteen ovat monentasoisia: fyysisiä, psykologisia tai sosiaalisia. Osa ajattelee, ettei muutosten vuoksi ole oikeutta tai tarvetta seksuaalisuuteen.
 Karimo muistuttaa, että moni kuitenkin haluaa toteuttaa seksuaalisuuttaan läpi elämän. Seksuaalisuudella ei ole ikärajaa ja se kuuluu kaikille sitä haluaville.
 – Armollisuus kuuluu ikääntymiseen. Ei ole niin tarkkaa, miltä se keho näyttää, enemminkin se, miten se keho toimii ja miten saa nautintoa irti. Näistä puhutaan seksuaaliterapiassa, Karimo sanoo.
 Karimo pitää tärkeänä, että ikääntyvät saavat tukea ja keskusteluapua omassa tilanteessaan. Osa keskittyy ikäännyttyään muihin asioihin, mutta osa haluaa kokeilla ja löytää uutta myös seksuaalisuudessaan.
 Burleskin tyyppiset työpajat herättävät Karimossa innostusta.
 – Olen iloinen, että tämmöisiä work shop -tyyppisiä tapahtumia on kaiken ikäisille. Ne ovat hyviä alustoja lähteä tutkimaan omaa seksuaalisuuttaan tai naiseuttaan, hän sanoo.
 Pajoihin saavat tulla kaikki, sukupuolella tai seksuaalisella suuntautuneisuudella ei ole merkitystä.
 – Meistä löytyy uskomatonta liikekykyä, sanoo 68-vuotias Maiju Tawast. Ilkka Klemola / Yle
 Hämmennystä lähipiirissä
 Herttoniemessä tanssineiden naisten lapset ja lapsenlapset eivät ole kauan tienneet äitinsä ja isoäitinsä harrastuksesta. Reaktio on ollut hämmentynyt tai torjuva.
 – Tyttäreni sain käymään Caisan näyttelyssä, kun hehkutin sitä. Hän tuli aika vaiteliaana pois. Se oli ehkä vähän erikoista hänelle, Pirjo Saariokarisanoo.
 – Varovaisen kiinnostuneena, ei innostuneena, eivätkä he ole tulleet katsomaan. Heistä on vähän noloa, kun äiti tekee tällaista, Maiju Tawastsanoo.
 Seksuaaliterapeutti Jonna Karimo muistuttaa, että jokaisella on oikeus oman näköiseen seksuaalisuuteen ja sen toteuttamiseen. Kenelläkään muulla ei ole oikeutta rajoittaa sitä.
 – Jos jokin asia häiritsee tai ärsyttää itseä, silloin ei kannata lähteä miettimään sitä toisen ihmisen näkökulmasta vaan katsoa peiliin, miksi tämä häiritsee minua. Mistä se johtuu, että reagoin tällä tavalla, enkä anna toiselle lupaa? Kannanko mukanani jotain myyttiä tai asennetta, Karimo kysyy.
 Seksuaaliterapeuttina Karimo on huolestunut siitä, että ikääntyneiden seksuaalisuutta pohditaan lähtökohtaisesti heteronormatiivisesta näkökulmasta. Myös ikääntyneet ovat seksuaalisesti moninaisia.
 – Meidän on nähtävä moninaisuutta, ei ole vain mies-naispareja. Esimerkiksi miesoletetulta saatetaan kysyä tietämättä kumppanista mitään, miten sinun vaimo suhtautuu tähän eli oletetaan, että miesoletettu on aina hetero.
 Karimo toivoo terveydenhuollon työntekijöiden kohtaavan kaikenikäiset yksilöllisesti ja kunnioittavasti, seksuaalisuuden moninaisuus huomioiden.
 – En ole aiemmin harrastanut tällaista. Yllätyin, miten tunsin heti olevani kotonani, sanoo Pirjo Saariokaari.  Ilkka Klemola
 Pirskanen: Nautitaan ja iloitaan kehoistamme
 Ohjaaja Jaana Pirskanen pitää tärkeänä itsensä hyväksymistä, ikääntyneen kehon sietämistä.
 – Juhlistetaan sitä, millaisia olemme. Nautitaan ja iloitaan kehoistamme, kaikesta siinä. Se ei lähde häpeän kautta, että pitäisi piilottaa tai olla erilainen, vaan se lähtee hyväksyvästä katseesta, lempeästä, kiusottelevasta ja rakastavasta katseesta itseen ja muihin.
 – Olen tässä ja olen ihana, haluan olla edessänne. Hei ihana, katso minun kättä, katso minun reittä, minun pikkurilliä, katso minua, Pirskanen ohjeistaa.
 Maiju Tawast kertoo saaneensa iloa, energiaa ja hauskoja ystäviä bileineen burleski-harrastuksen kautta. Ilkka Klemola / Yle
 Burleski-ryhmään kuuluville naisille harrastus tuo energiaa.
 – Törmäsin tähän vähän sattumalta, sitten tuli sellainen valaistuminen. Päätin heti mennä kursseille kahdeksan vuotta sitten. Siitä asti olen harrastanut eri ryhmissä ja nauttinut todella, sanoo Maricca Kero.
 – Mielenkiintoista, uutta, mitä ei ole aiemmin tehnyt, täytyy mennä tuulta päin, Pirjo Saariokari sanoo.
 – Iloa, energiaa, hauskoja ystäviä ja paljon hauskoja bileitä, joita nyt taas voi pitää, kun korona-aika alkaa olla ohi, Maiju Tawast listaa.
 Burleskiin kuuluu koristautuminen. Jokainen valitsee oman tyylinsä itse. Ilkka Klemola / Yle
 Lue myös:
 Tampereella nähdään nyt Narttu Live, teoksen ohjaaja: "Nimi liittyy sukupuoleen ja on provokaatio"
 Seksuaalikasvatus pitäisi aloittaa jo päiväkodissa, sanoo terapeutti, joka näkee puutteellisen seksuaalikasvatuksen tulokset vastaanotollaan
 Kehopositiivinen pop up -strippiklubi järjestettiin ensimmäistä kertaa Helsingissä – hakijoita tapahtumaan kymmenittäin, vastaavaa toivottu muuallekin

Yli kuusikymppiset burleski-naiset antavat seksuaalisuuden näkyä – "Nautitaan ja iloitaan kehoistamme"


Summary: Ukraina pyrkii nyt merkittäväksi eurooppalaisen kaasun varastoksi. Yhteistyö lännen kanssa on sille strateginen kysymys ja vahvistaa myös Euroopan energiaturvallisuutta.

Ukraina yrittää houkutella Euroopan maita varastoimaan yhä enemmän kaasua ukrainalaisiin kaasuvarastoihin pahan päivän varalle. Pyrkimykset liittyvät siihen, että Ukrainan on löydettävä uusia, Venäjän maakaasunsiirtomaksut korvaavia tulonlähteitä.
 Ukrainan kaasuputkisto, joka on yksi maailman laajimmista, on yhdistetty Venäjän ja Valko-Venäjän lisäksi eräiden EU-maiden kaasunsiirtojärjestelmiin. EU-maista jopa Venäjän kanssa vastikään pitkän kaasuntoimitussopimuksen tehnyt Unkari pitää Ukrainassa kaasuvarastoja.
 Jo viime vuonna usea EU-maa hyödynsi kaasun varastointimahdollisuutta ostamalla kaasua tavallista enemmän hintojen ollessa alhaalla. Varastoille on ollut käyttöä viime aikoina kaasun kallistuttua nopeasti ja venäläisen kaasujätti Gazpromin jarruttaessa lisätoimituksia Eurooppaan.
 Naftogazin toimitusjohtajan neuvonantajan  Myron Wasylykin  mukaan oleellista tulorakenteen monipuolistamiseksi on myös se, että putkistoja voidaan käyttää jatkossa muuhunkin. Wasylyk antaa esimerkkinä vedyn ja ammoniakin kuljettamisen.
 Tavoitteena energiaomavaraisuus
 Wasylykinmukaan vallitsevissa olosuhteissa on tärkeää lisätä kotimaista kaasuntuotantoa ja siten kaasuomavaraisuutta. Noin neljäsosa Ukrainan käyttämästä kaasusta on alun perin venäläistä tuontikaasua. Loput kolme neljäsosaa tuotetaan kotimaassa.
 Naftogazin puhemies uskoo Ukrainan saavuttavan energiaomavaraisuuden noin viidessä vuodessa investointien jatkuessa. Ukrainalla on useita lupaavia kaasuesiintymiä, mutta niiden hyödyntäminen on kallista. Osa esiintymistä on kapinallisten hallitsemilla alueilla Itä-Ukrainassa, osa Mustallamerellä lähellä Krimin niemimaata. Myös Venäjän miehittämällä Krimillä on kiinnostavia kaasuesiintymiä.
 – Venäjä käyttää sotilasvoimaansa estääkseen Ukrainaa saamasta käyttöön uusia kaasuvarantoja, Wasylyk huomauttaa STT:lle.
 Ukraina laskee EU:n varaan
 Energialle riittää kysyntää, kun tuotanto jälleen kasvaa koronapandemian helpottaessa. Gazprom ei ole kuitenkaan lisäämässä kaasun virtausta Eurooppaan kysyntää vastaavaksi.
 Wasylyk uskoo kaasun hinnan nousevan edelleen, jos EU antaa Gazpromin jatkaa monopolimaista käyttäytymistä Euroopan kaasumarkkinoilla. Gazprom on ollut haluton noudattamaan EU:n kaasudirektiiviä täysimääräisesti.
 Ukrainan kaasusektoria on yhdenmukaistettu EU:n toimintatapojen kanssa asteittaisilla muutoksilla vuodesta 2015 alkaen. Toiminta on nyt aiempaa paremmin säänneltyä ja läpinäkyvämpää. Kaasubisnes on kuulunut perinteisesti Ukrainan korruptoituneimpien alojen joukkoon.
 Ukraina odottaa EU-mailta pitkän aikavälin kumppanuuksia ja tukea kaasuteollisuutensa monipuolistamisessa. Yhteistyö lännen kanssa on Ukrainalle strateginen kysymys ja vahvistaa myös Euroopan energiaturvallisuutta.
 – EU:n on ymmärrettävä, että Ukraina ei aio suostua kaasunsiirron varajärjestelmäksi, jota käytetään ainoastaan silloin, kun Nord Stream -putkistoa huolletaan, Ukrainan kaasun siirtoverkonhaltijan Gas TSO:n asiakasyhteistyön johtaja  Andri Prokofjev  sanoo STT:lle.
 Prokofjev pitää tärkeänä, että myös kaasuntuontikapasiteettia EU-maista Ukrainaan kasvatetaan.
 Venäjä säätelee kaasun virtausta Ukrainan läpi
 Suuri osa Ukrainan kaasuun liittyvistä tuloista on tullut tähän mennessä venäläisen kaasun siirtomaksuista. Kyse on Ukrainan valtiontalouden kannalta merkittävistä summista.
 Venäjän ja Ukrainan välinen kaasunsiirtosopimus on voimassa vuoden 2024 loppuun asti. Ukrainalla on siis jonkinlainen takuu kaasunsiirrosta saatavien tulojen jatkuvuudesta siihen saakka.
 Ukrainan kautta virtaavasta kaasusta on tullut Venäjälle tärkeä suurvaltapolitiikan painostuskeino. Venäja on jo vuosikaudet heikentänyt Ukrainalla aiemmin ollutta lähes monopolimaista asemaa kaasunkuljettajana Eurooppaan.
 Nyt Ukrainan kaasunvarastointikapasiteetista arviolta alle kaksi kolmasosaaon käytössä.
 Vuosia jatkunut vajaakäyttö johtuu siitä, että Venäjä on alkanut suosia järjestelmällisesti Ukrainan kiertäviä vaihtoehtoisia kaasunsiirtoreittejä. Käyttövalmis Nord Stream 2 -kaasuputki vähentää Ukrainan merkitystä kaasunsiirtäjänä entisestään.
 Ukrainan itärajaa halkovan putkiston kapasiteetista riittäisi nykyolosuhteissa helposti muillekin toimijoille. Gazprom ei kuitenkaan salli putkiston käyttämistä venäläisille maakaasuntuottajille - putkistosta kiinnostuneista keskiaasialaisista ja muista toimittajista puhumattakaan.
 Lue lisää aiheesta:
 Saksa ja Yhdysvallat sopuun Nord Stream 2 -kaasuputkesta – Saksan Venäjälle esittämiä varoituksia pidetään epäuskottavina

Ukrainalla on kiire kehittää kaasubisnestä Venäjä-yhteistyön hiipuessa – odottaa EU-mailta pitkän aikavälin kumppanuuksia


Summary: Ainejärjestön mukaan epäasiallisen rangaistuksen kohteeksi joutui seitsemän henkilöä. Ei ole tiedossa, onko tapahtumista tehty rikosilmoituksia.

Automaatio-opiskelijoiden killan (AOK) vuosijuhlissa lauantai-iltana Helsingissä tapahtui ylilyöntejä,  uutisoi Ilta-Sanomat .
 Lehden haastatteleman henkilön mukaan osa AOK:n keski-ikäisistä perustajajäsenistä löi vyöllä opiskelijoita, joiden oli katsottu rikkoneen juhlasitsien sääntöjä. Paikalla olleen henkilön mukaan alumnit löivät vyöllä useita opiskelijoita muiden katsellessa.
 Metropolia-ammattikorkeakouluun kuuluvan AOK:n hallitus myöntää Ilta-Sanomille, että sitseillä tapahtui välikohtaus, jonka vakavuus ymmärrettiin liian myöhään.
 – Vahvistamme eilisillä vuosijuhlasitseillä sattuneen valitettavan ylilyönnin, AOK ry:n hallituksen puheenjohtaja kertoo sähköpostiviestissään Ilta-Sanomille.
 AOK:n mukaan epäasiallisen rangaistuksen kohteeksi joutui seitsemän henkilöä. Helsingin poliisista ei pystytty sunnuntai-iltapäivänä vahvistamaan Ilta-Sanomille, onko asiasta tehty rikosilmoituksia.

IS: Alumnit piiskasivat vyöllä opiskelijoita ainejärjestön juhlassa


Summary: Ruuhkat ja tungokset ovat otollinen paikka onnettomuuksille ja rikoksille.  Päihteet voivat moninkertaistaa riskit.

Yhdysvalloissa  rap-konsertissa kuolemantapauksiin ja loukkaantumisiin  johtaneet tapahtumat  ovat virittäneet keskustelua  (houstonchronicle.com) ruuhkaisten massatapahtumien turvallisuudesta. Tapahtuneen saamaa huomioarvoa lisää se, että korona-aikana suurtapahtumia ei ole paljoakaan järjestetty.
 Yleisesti ottaen ruuhkat ja tungokset ovat otollisia tilanteita niin rikoksille kuin onnetomuuksillekkin. Tärkein keino riskien välttämisessä on tapahtuman osallistujamäärän rajoittaminen. Toinen keskeinen ennaltaehkäisevä toimenpide ovat alueelle tuleville tehtävät turvatarkastukset.
 Taskuissa kiellettyjä esineitä?
 Mutta vaikka toisten vahingoittamiseen sopivien välineiden ja kiellettyjen aineiden kulkeutuminen tapahtuma-alueelle voitaisiinkin estää, ovat päihteet huomattava riskitekijä.
 Hätätilanteessa ne vaikeuttavat sekä pelastamista että pelastautumista.
 Rap-keikan tallautumisesta alkoi rikostutkinta Yhdysvalloissa – henkilön väitetään pistäneen ruiskulla ainetta toisiin ihmisiin yleisössä
 Turvatarkastuksissa ei kuitenkaan yleensä arvioida osallistujan tilaa järjestyksenvalvojan silmämääräistä havainnointia tarkemmin.
 Muun muassa tämä takia keskeistä on tehdä tapahtumapaikasta rakenteellisesti mahdollisimman turvallinen.
 Tapahtuma-alue tulee suunnitella niin, että hallitsemattomalta tungeksinnalta voidaan välttyä. Hyvä tapa on myös alueen jakaminen osiin, siten että yhdellä sektorilla ilmaantunut ongelma ei heti laajene koko tapahtumayleisöä koskevaksi.
 Tätä on sovellettu muun muassa Suomessa vastikään remontoidun Olympiastadionin tapahtumissa.
 – Yleensä heti esiintymislavan edessä on golden circle -alue, jolle myydyt liput ovat kalliimpia ja myös paikalle otettava henkilömäärä ja -tiheys on pienempi, kertoo Olympiastadionin kiinteistö- ja turvallisuuspäällikkö  Ilkka Rautakivi.
 Hänen mukaansa Olympiastadionilla tapahtumia järjestäviltä myös vaaditaan turvallisuussuunitelmat, missä käydään läpi tilaisuuteen liittyviä mahdollisia riskejä.
 Etukäteen on muun muassa mietittävä, miten ruuhkatilanne voidaan purkaa tai miten äkillisen sairauskohtauksen saanut saadaan nopeasti pois joukon keskeltä.
 Suomessa festivaalien, konserttien ja muiden yleisötapahtumien  pääjärjestäjä  vastaa tilaisuuden kokonaisturvallisuudesta.
 Festaritunnelma kohoaa tungoksessa
 Ulkoilmatapahtumien hyvä puoli henkilöturvallisuuden kannalta on se, että esimerkiksi tulipalotilanteessa muodostuvat savukaasut pääsevät poistumaan vapaammin.
 Toisaalta, yleisön seuratessa tapahtumaa ulkona seisaaltaan joukon ajelehtimiseen ajaudutaan helpommin, kuin jos kaikki istuisivat salissa lattiaan pultatuilla tuoleilla.
 Tosin on hyvä muistaa, etteivät tungeksintaan liittyneet onnettomuudet mikään uusi ilmiö. Esimerkiksi
 wikipedia  esittelee  puolisen tusinaa Suomessa joulukirkoissa 1600 - 1800 luvulla sattunutta pakokauhutilannetta.
 Silti festivaaleilla joukossa tungeksiminen voi olla monen mielestä olla keskeinen osa tapahtumien tunnelmaa.
 Tähän liittyvät myös käsitteet crowd surfing ja mosh pitting.
 Crowd surfingilla tarkoitetaan sitä, että joku yleisöstä tai esiintyjistä nousee ihmisjoukon päälle, vieri vieressä olevien käsien kannateltavaksi. Mosh pitting taas on lähinnä raskaaseen rock-musiikkiin kytkeytyvä ilmiö. Musiikkilajista päätellen Houstonin tapauksessa näistä ei kuitenkaan ollut kyse.
 Lue myös:   Moshaus voi aiheuttaa aivovamman

Houstonin kuolemantapaukset muistutus massatapahtumien riskeistä – uhkana yhä muutakin kuin koronavirustartunta


Summary: Poliisin mukaan liikenneturvallisuuden näkökulmasta asiat ovat pääosin mallillaan ja ajokalusto hyväkuntoista sekä liikennekelpoista.

Taksiliikennettä valvottiin tehostetusti kuluneen viikonlopun aikana Länsi-Uudellamaalla. Viikonlopun valvontaan osallistui neljä poliisia Länsi-Uudenmaan liikennevalvonnasta, kaksi verotarkastajaa Verohallinnosta, kaksi asiantuntijaa Traficomista ja kaksi tarkastajaa Etelä-Suomen aluehallintovirastosta.
 Valvonnassa tarkastettiin yhteensä 23 taksia, joista 16:ssa oli huomautettavaa. Yleisimmät valvonnassa havaitut rikkeet tai puutteet olivat sellaisia, että kuljettajan tai luvanhaltijan nimi ja yhteystiedot eivät olleet matkustajan nähtävillä tai se, että kuljettajalla ei ollut esittää taksiliikennöintiin oikeuttavaa asiakirjaa. Myös hintatietojen esittämisessä oli puutteita.
 Poliisi tiedottaa, että liikenneturvallisuuden näkökulmasta asiat ovat pääosin kunnossa, mutta pieniä puutteita on aivan liikaa. Ajokaluston havaittiin olevan hyväkuntoista ja liikennekelpoista.
 Jokaiselta tarkastetulta kuljettajalta löytyi myös ajolupa ja ajoneuvoissa oli taksivalaisin. Toukokuusta lähtien sekä autosta löytyvä taksiliikennelupa että taksivalaisin  ovat pakollisia , jos aikoo harjoittaa taksiliikennettä. Säännös tästä tuli voimaan tämän vuoden toukokuussa.
 Pienet puutteet helposti korjattavissa
 Tämän vuoden syyskuusta lähtien takseissa on ollut pakko olla joko taksimittari taikka muu laite tai järjestelmä, joka on kerännyt matkan tiedot talteen verottajaa varten.
 Traficomin asiantuntija  Tiina-Liisa Ruotsalainen  sanoo  tiedotteessa,  että asiakkaan näkökulmasta hinta- ja yhteystietojen puuttuminen tai niiden hyvin kirjavat esittämistavat ovat ongelmallisia.
 – Kyse on pienistä, helposti korjattavissa olevista puutteista, joiden johdosta ei kannattaisi ottaa huomautuksia tai muita mahdollisia seuraamuksia. Toivoisimmekin taksiyrittäjien kiinnittävän enemmän huomiota tämän asian korjaamiseen
 Taksiliikenteen valvominen on monen viranomaisen käsissä. Mukana ovat poliisi, Traficom, Verohallinto ja aluehallintovirastot. Yhteistyötä toteutetaan muun muassa viranomaisten yhteisvalvonnoilla, joissa yhdellä pysäytyksellä kukin viranomaistaho tarkistaa omaan toimivaltaansa kuuluvia asioita.
 Poliisi valvoo taksien liikenneturvallisuutta ja toiminnan lainmukaisuutta. Traficomin tontilla on, että hintatiedot ovat esitetty asianmukaisesti ja että ajoneuvosta löytyy taksamittari tai sen kaltainen järjestelmä.
 Verohallinto puolestaan valvoo erilaisia kuljettajista ja taksiyrityksistä kerättyjä tietoja tavoitteenaan kitkeä harmaata taloutta.

Länsi-Uudellamaalla valvottiin taksiliikennettä viikonloppuna – rikkeitä tai puutteita suurimmassa osassa tarkastettuja takseja


Summary: Urheilupukeutumisen tiukkoja sääntöjä vastustetaan, venytetään ja välillä myös muutetaan. Jopa perinteisiä rituaaleja noudattava sumopaini sallii nykyään alushousut "sumovaipan" alle.

Brittiläinen  The Guardian  -lehti kertoi jokin aika sitten, että Kansainvälinen käsipalloliitto IHF sallii viimeinkin rantakäsipallossa naisille alaosaksi pikkuruisia bikinin alaosia isommat, mutta edelleen lyhyet housut.
 Niissä on kuitenkin oltava tiukka istuvuus.
 Lue lisää:   Rantakäsipallon kohuttu bikinisääntö muuttui vihdoin – naisten on yhä käytettävä "tiukasti istuvia" peliasuja
 Painitrikoiden alta näkyvät pyöräilyshortsit puolestaan katkaisivat marraskuussa 21-vuotiaan painija  Joni Kompan  tien MM-ottelussa, kun Komppa ehtinyt vaihtaa tuomarille kelpaavia housuja minuutissa.
 Lue lisää:   Suomalaispainija joutui todella harvinaisen "kalsarifarssin" uhriksi – Joni Komppa avaa, mitä ihmettä matolla tapahtui: "Luulin, että se oli vitsi"
 Kalsarit alla
 Urheilulajien tiukkoja pukeutumissääntöjä venytellään ja välillä myös muutetaan.
 Jopa monista ikivanhoista rituaaleista tunnettu sumopaini on sallinut jo muutamia vuosia ainakin amatööripuolella mustat alushousut ”sumovaipan” eli mawashin alla.
 – Onneksi saa olla kalsarit, niin ei vilahda, naurahtaa Suomen menestynein sumopainija, vaasalainen 34-vuotias  Oskari Riihioja .
 Ottelu kestää lyhyimmillään vain puoli sekuntia ja saattaa siis loppua heti alkuryntäykseen. Pitkäveteisen matsin kesto on noin 10 - 15 sekuntia.
 Tottunut sitaisee mawashin sekunneissa
 Parin MM-mitalin ja kuuden EM-mitalin mies odottaa kärsivällisesti, että hänen senseinsä  Sami Ylä-Kero  saa kierrettyä viisi, kuusi metriä ”letkua” painijan ympärille. Tukeva kangas muistuttaa paloletkua.
 Käärintä aloitetaan haarojen välistä.
 – Kivespussit pitää lonksahtaa oikeaan kohtaan, ei saa jäädä ulkopuolelle, Ylä-Kero valistaa.
 Hän vetää kankaan niin tiukalle, että sivullisestakin näyttää jo epämukavalta.
 – Pitää antaa vähän kropan kanssa muokkautua, sitten tämä on mukava ja tukeva ja tukee jopa vähän alaselkääkin, Riihioja sanoo.
 Vielä pyöräytellään lantion ympäri ja lopulta tiukka paketti kiristetään. Kilpailija on ottelusta ulkona heti, jos sidonta pettää.
 Oskari Riihioja ja Sami Ylä-Kero kertovat, miten MM-pronssi ratkesi puolessa sekunnissa. Kuulet myös, miten kovia otteita kehässä saa käyttää:
 Rituaalit tärkeitä otteluissa
 Vaikka mawashin alle sallitaan nykyään pukea ohuet, ihomyötäiset alushousut, lajin sumorituaaleista pidetään tiukasti kiinni.
 Ottelijat astelevat halkaisijaltaan 4,5 metrin kehään ja kumartavat toisilleen. Sitten mennään kyykkyasentoon, ja lyödään käsiä yhteen.
 – Se on merkki aseettomuudesta eli tavallaan ne on kuvainnollisesti murskattu käsissä.
 Sen jälkeen noustaan, siirrytään lähemmäksi kehän keskustaa ja mennään uudelleen kyykkyyn.
 – Siinä vielä näytetään käsiä ja psyykataan, hymyillään kaverille tai näytellään hampaita tai vaikka katsotaan vain kattoon, sanoo Riihioja.
 Vaasalainen Oskari Riihioja on myös moninkertainen kreikkalais-roomalaisen painin ja vapaapainin suomenmestari. Sensei Sami Ylä-Kero toi puolestaan sumopainin Etelä-Pohjanmaalle.  Anne Elhaimer / Yle
 Oskari Riihioja kertoo pilke silmäkulmassa tuijottavansa vasatustajaa tiukasti silmiin ”psykokatseellaan”, jonka tarkoituksena on näyttää toiselle, että tämä matsi on jo voitettu, minä voitan.
 Kun ottelijat laskevat rystysensä lattiaa vasten, huutaa tuomari ottelun käyntiin. Se on alle ja vähän yli satakiloisten otteluissa usein ohi 1-5 sekunnissa.
 Parisataakiloisilla homma on enemmän jahkaamista ja ottelu kestää pidempään.
 – Paini on kuin 800 metrin juoksu, mutta sumopaini on satasen spurtti, Riihioja sanoo. Sensei Sami Ylä-Kero nyökyttelee vieressä.
 – Moni painiharrastaja on tullut kokeilemaan ja todennut, ettei olekaan tähän hommaan. Sumopaini on äärettömän kova laji, Ylä-Kero toteaa.
 Suomessa on sumoliitto ja yksi seura
 Suomen ensimmäinen judon olympiaedustaja,  Simo Akrenius , toi Sumopainin Suomeen 1990-luvulla.
 Hän tutustui lajiin harjoitellessaan judoa Japanissa ja kuuli, että lajin maailmanmestaruudesta olivat kilpailuissa ottelemassa kaikki muut pohjoismaat paitsi Suomi.
 – Päätimme muutaman kaverin kanssa perustaa Suomen Sumoliiton, liiton puheenjohtajan tehtäviä hoitava Akrenius kertoo.
 Nyt arvokisamitaleja on kertynyt, myös naisille, mutta sumopainin harrastajat lasketaan edelleen kymmenissä. Maasta löytyy edelleen vain yksi ainoa virallinen sumopainiseura, Helsingin Sumoseura.
 Oskari Riihiojan edellinen MM-pronssi on vuodelta 2019. Korona on hyydyttänyt kansainvälisen kilpailutoiminnan, mutta Riihioja uskoo ja toivoo, että kehään päästään taas kevättalvella 2022.
 Aiheesta voi keskustella maanantaihin 8. marraskuuta kello 23 asti.
 Seuraa täältä Ylen urheilu-uutisia.

Urheilun pukeutuminen puhuttaa ja myös ikivanha sumopaini venyttää sääntöjään –  MM-mitalisti Oskari Riihioja: "Onneksi saa olla kalsarit"


Summary: Vesi- ja räntäsateiden jälkeen sää selkenee ja kylmenee hetkeksi. Loppuviikosta on tulossa vaihteleva.

Alkuviikon sää näyttää siltä, että etelää myöten kannattaa harkita talvirenkaiden vaihtoa alle. Lämpötila keikkuu nollan molemmin puolin, ja vesisateiden lisäksi odotettavissa on paikoin räntää ja lunta.
 Sunnuntaina illalla etelässä sataa yleisesti vettä, sisämaassa myös räntää. Märälle maanantaiaamulle ei ole toistaiseksi kelivaroituksia, mutta Ylen meteorologi  Matti Huutonen  kehottaa silti olemaan tarkkana liikenteessä.
 – Vaikka vesisade ja pilvet pitänevät lämpötilan plussan puolella, liukasta voi olla. Talvirenkaita on jo vaihdettu ahkerasti pohjoisessa, ja nyt niitä aletaan tarvita myös etelässä.
 Huomisen päivän aikana sää poutaantuu ja aurinkokin paistaa. Illan mittaan lämpömittari painuu pakkaselle koko maassa.
 – Maanantain ja tiistain välisenä yönä on tulossa syksyn toistaiseksi kylmin hetki. Pohjoisimmassa Suomessa pakkasta voi olla paikoin jopa 25 astetta, sanoo Huutonen.
 Tiistaina päivällä lännestä vyöryy uusia sateita, jotka liikkuvat illan aikana laajalti Suomen yli itään. Samalla sää lauhtuu selvästi.
 – Lunta saattaa tulla laajalti, joskin yöllä sateet muuttuvat vedeksi. Joka tapauksessa tulossa on huonoa keliä isoon osaan maata, varoittaa Huutonen.
 Keskiviikon jälkeen sää kylmenee jälleen. Tämänhetkisten ennusteiden perusteella loppuviikko näyttää pitkälti poutaiselta.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Meteorologi ennustaa liukkaita kelejä tuleville päiville – "Talvirenkaita aletaan tarvita myös etelässä"


Summary: Stressistä palautuminen on sekä unen että työpäivien aikana monilla aivan liian vähäistä. Sykeanalytiikkaa tekevän Firstbeatin mukaan loppuvuonna koetaan stressiä muuta vuotta enemmän.

Tällä hetkellä eletään vuoden stressaavinta aikaa, toteaa sykeanalytiikkaa tekevän Firstbeatin teknologiajohtaja  Ilkka Korhonen .
 – Loppuvuosi näyttää olevan kuormittavinta. Palautumisemme on haasteellista ja stressi on korkealla.
 Pimeys lisää loppuvuoden stressaavuutta. Korhonen arvioi taustalla olevan sitäkin, että osalla työtehtävät kasaantuvat loppuvuotta kohti, kiire lisääntyy ja edellisestä lomasta voi olla jo aikaa. Vapaa-ajalla saatetaan valmistella joulua eivätkä pikkujoulutkaan välttämättä edesauta palautumista.
 Palautumisvaje haittaa monien arkea
 Paitsi loppuvuonna, myös muina kuukausina stressistä palautuminen jää monilla usein riittämättömäksi.
 Palautumisvajeesta kertovat sydämen sykevälivaihtelun mittaukset, joita Firstbeatin mittalaitteilla on tehty vuosina 2017–2021. Nämä havainnot koskevat noin sataatuhatta henkilöä.
 Hyvä uni on palautumisessa ylivoimaisesti tärkein asia. Mittaustulosten mukaan kuitenkin vain noin 40 prosenttia yöunista palautti kehoa riittävästi.
 Pitkätkään unet eivät välttämättä palauta hyvin, sillä esimerkiksi stressi haittaa unenaikaista palautumista.
 Työpäivien aikana palautumista puolestaan tapahtui tarpeeksi vain noin 30 prosentissa mitatuista päivistä.
 – Noin kolmanneksella ei ole tunnistettavissa palautumista työpäivän aikana lainkaan. Yhteensä noin kahdella kolmasosalla siinä olisi selkeästi parannettavaa, Firstbeatin teknologiajohtaja Ilkka Korhonen sanoo.
 Työpäivien aikana tauot, aivan lyhyetkin, ovat Terveystalon työterveyspsykologi  Nina Lyytisen  mukaan tärkeitä palautumisen hetkiä.
 – Usein vapaa-aika ei yksin riitä kokonaiskuormituksesta palautumiseen. Silloin kun työpäivän aikana on lyhyitä mikrotaukoja ja välillä vähän pidempiä taukoja, emme mene töistä kotiin akku loppuun kulutettuna, vaan meillä on energiaa ja virtaa, Nina Lyytinen sanoo.
 Kun palautumista tapahtuu jo työpäivän aikana, se edesauttaa myös parempaa unenaikaista palautumista.
 Terveystalon työterveyspsykologi Nina Lyytisen mukaan ihmiset helposti tottuvat stressioireisiin. Kun omia stressin hälytysmerkkejä oppii tunnistamaan ja huomaamaan, jarrua voi painaa riittävän ajoissa.  Janne Lindroos / Yle
 Kävelykokouksia ja taukoja palaveriputkeen
 Stressinhallinta ja palautuminen on osalla työpaikoista alettu nähdä yhä tärkeämpinä asioina.
 Esimerkiksi OP-ryhmäläisten kuormituksen hallintaan on tänä vuonna kiinnitetty yhä enemmän huomiota. Vaikka etätyö on pääosin otettu vastaan myönteisesti, pandemia-aika on tuonut uudentyyppistäkin kuormitusta. Tietotyöläisillä esimerkiksi etäpalaveriputket ilman taukoja tekevät työstä uuvuttavaa.
 – Meidän on pakko pystyä jatkossa enemmän tauottamaan arkea ja aidosti kalenteroimaan niin lounastauot kuin kahvitauot. Muutenhan ihminen ei jaksa, toteaa OP Ryhmään kuuluvan Pohjola Vakuutuksen toimitusjohtaja  Olli Lehtilä .
 Timo Tontti (vas.), Susan Patronen, Pekka Kastari ja Riikka Lönngren (oik.) pitivät palaveria OP:n Vallilan toimitiloissa. Osittainen toimistolle paluu on antanut virtaa ja piristänyt syksyä, Riikka Lönngren sanoo. Janne Lindroos / Yle
 OP Ryhmässä työntekijöitä on kannustettu niin kävelypalavereihin kuin virtuaalisiin kahvihetkiin, ja kuormituksen hallinnasta on jaettu tietoa. Osa henkilöstöstä on mitannut stressiään ja palautumistaan myös fysiologisin mittauksin.
 Yksilötasolla on Lehtilän mukaan löytynyt vakaviakin kuormitustiloja, joihin on sen jälkeen voitu etsiä ratkaisuja.
 Olli Lehtilä suhtautuu luottavaisesti siihen, että tänä syksynä ja talvena ihmiset jaksavat töissä paremmin kuin pelkän etätyön aikoina. OP:ssa tiiviistä etätyöstä on siirrytty osittain toimistolle ja muiden kohtaaminen tuntuu antavan ihmisille energiaa.
 – On valonpilkahdus, että mennään parempaa kohti, Olli Lehtilä sanoo.
 Pohjola Vakuutuksen toimitusjohtaja Olli Lehtilä ajattelee stressinhallinnan olevan tänä päivänä äärimmäisen tärkeää. Työurat pitenevät, ja samaan aikaan kuormitus monilla tavoilla lisääntyy. Janne Lindroos / Yle
 Alle tuhannen askelen työpäivät ovat lisääntyneet
 Pandemia-ajan pitkittymisen myötä stressin kokeminen on ihmisten itse raportoimien tietojen mukaan lisääntynyt. Toisaalta palautuminenkin on Firstbeatin mittaustulosten mukaan samaan aikaan hiukan parantunut – monet ovat korona-aikana nukkuneet aiempaa pidempään.
 Uniaika on Firstbeatin teknologiajohtaja Ilkka Korhosen mukaan lisääntynyt parikymmentä minuuttia.
 – Etätöissä ollessa aamulla ei ole ollut niin kiire töihin. Aika usein ylimääräinen vapautunut aika on käytetty pidempään nukkumiseen.
 Liikemittausten mukaan osa ihmisistä on pandemia-aikana kuitenkin liikkunut työpäiviensä aikana erittäin vähän. Korona-aikana ovat lisääntyneet erityisen passiiviset työpäivät, joina otetaan alle tuhat askelta työpäivän aikana.
 – On huolestuttavaa, että määrä on lisääntynyt erityisesti niillä, jotka ovat jo ennestään olleet fyysisesti hyvin passiivisia. Osalla lähes kolmannes työpäivistä saattaa olla tällaisia, Ilkka Korhonen sanoo.
 Osa ihmisistä toki liikkuu vapaa-ajallaan, mikä heidän kohdallaan lisää liikettä koko päivän osalta.
 Alle tuhannen askelen työpäivät ovat pandemia-aikana lisääntyneet varsinkin niillä, jotka ovat aiemminkin liikkuneet hyvin vähän, sanoo Firstbeatin teknologiajohtaja Ilkka Korhonen. Janne Lindroos / Yle
 Psykologi Nina Lyytinen korostaa, että sopiva määrä liikkumista ja hyvä kunto edistävät stressistä palautumista. Jos liikettä on tällä hetkellä hyvin vähän, hän kehottaa lisäämään sitä päivään ensin vaikka kymmenellä minuutilla.
 – Moni minunkin asiakkaistani on kuvannut tilannetta siten, että on laiskistunut olo eikä oikein tahdo saada itseään liikkeelle. Liikkumisen lisäämisessä vaaditaan aika iso rutiinin muutos, Nina Lyytinen sanoo.
 Huomio stressin hälytysmerkkeihin
 Stressinhallinta on tänä päivänä äärettömän tärkeää hyvinvoinnin ja arjessa jaksamisen kannalta, ajattelee Pohjola Vakuutuksen toimitusjohtaja Olli Lehtilä.
 – Työuramme koko ajan pitenevät. Samanaikaisesti kuormitus monessa mielessä lisääntyy ja elämästä tulee hektisempää.
 OP Ryhmän Viestintä ja vastuullisuus -tiimissä työskentelevän Pekka Kastarin mukaan työn ja vapaa-ajan rajanveto on lähityössä etätyötä helpompaa. Toisaalta etätyössä on joustavuutta, mikä vähentää työn kuormittavuutta. Janne Lindroos / Yle
 Psykologi Nina Lyytisen mukaan ihmiset helposti tottuvat stressioireisiin. Voi olla väsymystä tai toistuvia ongelmia unen kanssa. Olotila voi olla usein ärtynyt, levoton tai keskittyminen voi takkuilla.
 Hän kehottaa pohtimaan omia stressinaiheuttajia ja ennen kaikkea sitä, millä keinoilla itse parhaiten saa ajatukset irti kuormitusta aiheuttavista asioista.
 – Jos varhaisessa vaiheessa huomaamme ja opimme tunnistamaan stressin hälytysmerkkejä, voimme painaa jarrua riittävän ajoissa. Ennen kuin kuormituksesta tulee pitkittynyttä, Nina Lyytinen sanoo.
 Firstbeatin dataa koskevat havainnot koostuvat yhteensä 150 000 käyttäjän mittauksista vuosina 2017–2021. Mitattuja vuorokausia on noin 630 000. Korona-aikana mittauksiin on osallistunut 35 000 henkilöä. Osallistujista noin 85 prosenttia on suomalaisia, pääasiassa toimistotyötä tekeviä ihmisiä.
 Lue myös:
 Kaiken vapaa-ajan ei pitäisi kulua työstä toipumiseen – mieli elpyy parhaiten, kun voit täysin uppoutua mieluisaan tekemiseen
 Etätyö paransi yöunia, mutta asiantuntijoista joka viides nukkuu alle kuusi tuntia – Tutkija: "Ilman hyvää yöunta ei aivotyöläisenä pitkälle pötki"

Sadantuhannen työntekijän mittaukset kertovat palautumisvajeesta – monien työpäivissä ei ole yhtäkään stressistä palauttavaa hetkeä


Summary: Tuhannet mielenosoittajat vastustivat Puolan tiukkaa aborttilakia lauantaina.

Tuhannet ihmiset osoittivat mieltään Varsovassa ja muualla Puolassa maan tiukkaa aborttilakia vastaan lauantaina. Mielenosoittajat syyttivät lakia 30-vuotiaan, vaikeasta raskaudesta kärsineen naisen kuolemasta.
 – Myös hänen sydämensä sykki, mielenosoittajien iskulauseissa luki.
 – Puolan abortinvastainen laki tappaa puolalaisia naisia. Se on julmaa ja kauhistuttavaa, mielenosoitukseen Pszczynassa osallistunut nainen sanoo TVN24-televisiokanavalle.
 Izabela , jonka sukunimeä ei ole kerrottu julkisuuteen, kuoli verenmyrkytyksen seurauksena 22 viikkoa kestäneen vaikean raskauden jälkeen Pszczynassa Etelä-Puolassa. Naisen lapsivesi oli mennyt ennenaikaisesti, mutta paikalliset lääkärit eivät suostuneet tekemään aborttia, sillä sikiön sydämenlyönti oli vielä havaittavissa.
 Uutistoimisto Reutersin mukaan sikiössä oli jo aiemmin havaittu useita epämuodostumia.
 – Kiitos aborttilain minun on vain makoiltava paikoillani, Izabela kirjoitti äidilleen julkisuuteen luovutetussa tekstiviestissä sairaalasta.
 Izabela kuvaili viesteissään, että hänen kuumeensa nousee.
 – He odottavat kunnes [vauva] kuolee tai jotain muuta tapahtuu, ja jos ei, niin mahtavaa, voin odottaa vain verenmyrkytystä, Izabela jatkaa.
 Perheen asianajaja  Jolanta Budzowskan  mukaan lääkärit päättivät suorittaa keisarinleikkauksen, kun sikiö todettiin kuolleeksi. Izabelan sydän kuitenkin pysähtyi asianajajan mukaan matkalla leikkaussaliin.
 Izabela kuoli jo syyskuussa, mutta tapaus nousi julkisuuteen vasta tässä kuussa.
 Naista hoitaneet kaksi lääkäriä on hyllytetty virastaan, ja syyttäjät tutkivat tapausta.
 Laki kieltää lähes kaikki abortit
 Puolan ennestään tiukkaa aborttilakia kiristettiin vuoden alussa sen jälkeen, kun maan perustuslakituomioistuin linjasi sikiön epämuodostuneisuuden perusteella tehtävät abortit laittomiksi.
 Nyt abortin saa enää silloin, kun raskaus on seurausta raiskauksesta tai insestistä, tai jos raskaus on vaarallinen kantajansa terveydelle tai hengelle.
 Puolan hallitus katsoo, että naisen kuolemasta ei pidä syyttää aborttilakia, vaan lääkäreiden erehdystä.
 Puolan terveysministeriö julkisti sunnuntaina lääkäreille ohjeistuksen, joka painottaa abortin olevan laillinen, mikäli raskaus uhkaa raskaana olevan terveyttä tai henkeä.
 Ministeriön linjaus sisältää ohjeet esimerkiksi lapsiveden ennenaikaisen menon varalle.
 – On tärkeää painottaa selkeästi, että lääkäreiden ei tule pelätä ilmiselvien päätösten tekemistä kokemuksensa ja saatavilla olevan lääketieteellisen tiedon perusteella, ministeriö sanoo.
 Lue lisää aiheesta:
 Puolassa perustuslakituomioistuin linjasi aborttioikeuden rajoittamisesta – Päätös tekee aborteista lähes mahdottomia

Lääkärit kieltäytyivät tekemästä aborttia, nainen kuoli – Puolassa vastustettiin jälleen tiukkaa aborttilakia: "Myös hänen sydämensä sykki"


Summary: Läheisten kuormaa voi keventää tekemällä testamentin. Asianajajan mukaan esimerkiksi uusperheissä testamentin tekeminen voi olla monimutkaista ja siihen kannattaa pyytää apua.

Hyvinkääläinen  Mauri Päivinen  saattoi keväällä vaimonsa haudan lepoon yli 50-vuotisen yhteisen taipaleen jälkeen. Vaimon poismenoa edelsi raskas, neljä vuotta kestänyt jakso, jonka aikana muistisairauden uuvuttama puoliso hiipui hitaasti pois.
 Vaimon kuolemasta ehti kulua vain reilut kaksi kuukautta, kun Päivisen poika menehtyi äkilliseen ja yllättävään sairauskohtaukseen. Surutyö on ollut raskas. Se tuntuu loputtomalta.
 – Nämä asiat eivät jätä rauhaan. Kotona saan muistutuksia vaimostani ja pojastani päivittäin. Ne tulevat uniinkin. Tuntuu mahdottoman vaikealta löytää uusi tapa elää ja päästää irti.
 Läheisten kuolemaan liittyy monia tunteita, joita Päivisen on ollut vaikea käsitellä.
 – Minua lohduttaa tieto siitä, että välit sekä vaimoni että poikani kanssa olivat hyvät. Se helpottaa, ja kyyneleet ovat välillä kevyempiä.
 Pojan kuoleman jälkeen Mauri Päiviselle iski epätodellinen olo.
 – Tämä ei ole totta. Järjestys on väärä. Nyt olisi ollut minun vuoroni kuolla. Minulla on onneksi tyttäreni ja hyviä ystäviä, joiden kanssa olen voinut puhua. Omien tunteiden määritteleminen on äärimmäisen vaikeaa, hän huokaa.
 Kylmä byrokratia seuraa kuolemaa
 Kuoleman jälkeisten asioiden hoitaminen tuntuu usein äärimmäisen raskaalta. Surutyö on kesken, mutta lain pykälät eivät anna armoa.
 – Asiat eivät jätä rauhaan, sillä kuolemaan liittyvä byrokratia on raskas, eikä siihen sitoudu tunnetta. Se on kylmiä lain pykäliä, jotka on hoidettava. Siinä ei ole paljoa lohtua, kiteyttää Päivinen.
 Kuolemaan liittyvästä byrokratiasta  on viime vuosina puhuttu paljon. Esimerkiksi virkatodistuksen saamiseen  on saattanut mennä kuukausia . Virkatodistusta vaaditaan ensimmäisenä, kun ryhdytään hoitamaan vainajan asioita.
 Monelle tulee yllätyksenä, että asioiden hoitaminen saattaa olla hyvin mutkikasta. Esimerkiksi vainajan omistamaan asuntoon liittyvät kulut juoksevat ja laskut tulevat ajallaan.
 – Usein kysytään, että voisiko antaa läheisille valtakirjat, joilla voisi hoitaa vainajan asioita kuoleman jälkeen. Mutta kun ihminen kuolee, valtuutukset loppuvat siihen, sanoo lahtelainen asianajaja  Paula Kurki-Suonio .
 Kurki-Suonion mukaan vainajan läheisten kannattaa ensimmäiseksi ottaa yhteyttä kirkkoherranvirastoon tai digi- ja väestötietovirastoon sen mukaan, kuuluiko vainaja kirkkoon vai ei.
 – Kannattaa pyytää heti sellainen virkatodistus tai sukuselvitys, josta näkyy kuka on kuollut. Jos samalle todistukselle saadaan tieto esimerkiksi vainajan lapsesta, pääsee sillä hoitamaan vaikka pankkiasioita.
 Perunkirjoitus on vainajan veroilmoitus
 Joissain tapauksissa vainajan läheiset pystyvät tekemään perunkirjoituksen itse. Se on kuitenkin niin tärkeä osa kuoleman jälkeistä byrokratiaa, että moni antaa asian ammattilaisen hoidettavaksi. Etenkin, jos vainajalla on monenlaista omaisuutta.
 – Se on veroilmoitus, jossa verottajalle ilmoitetaan vainajan varat ja velat sekä muut siihen kuuluvat asiat. Perunkirja toimii myös tulevan perinnönjaon tai osituksen perustana ja pohjana.
 Asianajaja Paula Kurki-Suonio tähdentää, että esimerkiksi uusperheissä testamentin tekeminen voi olla monimutkaista. Silloin on hyvä luottaa ammattilaiseen sen laatimisessa.  Mikko Tuomikoski / Yle
 Kurki-Suonio muistuttaa, että verottaja edellyttää perunkirjan toimittamista määräajassa. Kun perunkirja valmistuu, päästään hyvässä tapauksessa perinnönjakoon jo samana päivänä.
 – Aika usein käy kuitenkin niin, että sen jälkeen aletaan neuvotella, miten perintö jaetaan, kertoo Kurki-Suonio.
 Kaikkien kannattaa tehdä testamentti
 Testamentti on tärkein asiakirja, joka helpottaa kuoleman jälkeistä asioiden hoitoa ja läheisten taakkaa.
 Netistä löytyy monenlaisia esimerkkejä ja malleja testamentin tekoon. Jos tilanne on vähänkään mutkikkaampi, kannattaa kääntyä ammattilaisen puoleen välttyäkseen virheiltä.
 – Jos on vaikkapa uusperhe, jossa puolisoilla on sekä yhteisiä lapsia että lapsia edellisistä liitoista, testamentin teko voi olla hyvin vaikeaa. Seurauksena voi huonossa tapauksessa olla isoja ja kalliita virheitä, Kurki-Suonio varoittaa.
 Testamenttia tehdessä asiat kannattaa kertoa avoimesti ja miettiä ammattilaisen kanssa, mitä asiakirjalla tavoitellaan. Tavoitellaanko esimerkiksi lesken suojaa vai sitä, että menisi mahdollisimman vähän perintöveroa?
 – Tai vaikka sitä, että joku perillisistä saa tietyn omaisuuserän, kuten kesämökin. Näiden asioiden yhteensovittaminen on aina yksilöllistä eikä niihin löydy valmista mallia, sanoo Kurki-Suonio.
 Kuuntele Yle Areenasta:   Kun kuolema ottaa omansa, läheisille jää surutyö ja raskas byrokratia

"Nyt olisi ollut minun vuoroni kuolla", ajatteli Mauri Päivinen, kun vaimon jälkeen lähti oma poika – surutaakkaa lisää armoton byrokratia


Summary: Varsinkin isoille juhlille ja viikonlopun illoille voi olla jo vaikea löytää tilaa. Ravintolat odottavat juhlakaudesta vuoden 2019 veroista.

Valkoiset pöytäliinat, värivalot ja ilmapallot. Ne kaivetaan nyt kaapista esiin, sillä tänä vuonna työpaikat ja kaveriporukat järjestävät taas pikkujouluja.
 Ravintoloiden ja muiden juhlatilojen varauskirjat marras-joulukuulle ovat täyttymässä. Varsinkin isoille juhlille ja viikonlopun illoille voi olla jo vaikea löytää tilaa.
 Varauksia on paikoin jopa enemmän kuin kaksi vuotta sitten, kertoo ravintolayhtiö NoHo Partnersin liiketoimintajohtaja  Benjamin Gripenberg .
 – Kyllä tästä kaikkien aikojen pikkujoulut on tulossa. Kiva nähdä, että ihmiset ovat taas ulkona juhlimassa ja pitämässä hauskaa. Perinteisesti pikkujoulut ovat suomalaisille iso juhla, ja niitä näyttää tulevan aika paljon tänä vuonna.
 Vuosi sitten oli aika tyhjää Helsingin keskustassa. Se tuo energiaa, kun näkee että ihmisiä on liikkeellä ja valmiina lähtemään pitämään hauskaa, sanoo ravintolahtiö NoHo Partnersin liiketoimintajohtaja Benjamin Gripenberg. Antti Lähteenmäki / Yle
 Monen sadan hengen ohjelmallisia juhlia suunnitellaan tavallisesti puoli vuotta, ja yhden illan kokonaishinta voi olla kymmeniä tuhansia euroja, kertoo tapahtumatuottaja  Piia Weittikoski  markkinointitoimisto Lataamosta.
 Tilaisuutta tekemässä on monia toimijoita, kuten tekniikasta, somistuksesta, ruuasta, turvallisuudesta, valokuvauksesta, musiikista ja muusta ohjelmasta huolehtivat yritykset.
 Varauksia tulee nyt tavallista lyhyemmällä varoitusajalla, kertoo ravintolaketju Kanrestan toimitusjohtaja  Maria Koivula .
 – Kauppa käy nyt kuumana. Varsinkin suuret, satojen ihmisten tapahtumat voidaan lukita jo vuotta aikaisemmin, mutta nyt tilanne on poikkeuksellinen. Tämän viikon alussa tuli kysely neljän viikon päähän 500 hengen tilaisuudesta.
 Kanresta-ketjun toimitusjohtaja Maria Koivula odottaa pikkujoulukautta hyvällä mielellä. Henkilöstö pääsee loistamaan, tätä on odotettu kohta kaksi vuotta, hän sanoo. Antti Lähteenmäki / Yle
 Varaustilanne alkoi kiihtyä syyskuussa ja pääsi vauhtiin lokakuussa, kun kokoontumisrajoitukset poistuivat, kertoo Scandic-hotellien kaupallinen johtaja  Christian Borg .
 Perinteiset isojen juhlien viettopaikat, kuten Hilton Kalastajatorppa ja Crowne Plaza Hesperia Helsingissä, Scandic Rosendahl Tampereella ja Scandic Laajavuori Jyväskylässä varattiin nopeasti, Borg kertoo.
 Ainakin pienemmille seurueille on kuitenkin vielä mahdollista löytää juhlapaikkoja, sanoo yökerhoja pyörittävän Night People Groupin toimitusjohtaja  Antti Raunio . Tosin juhlat voi joutua järjestämään sunnuntaina, maanantaina tai tiistaina.
 Kova tarve päästä juhlimaan
 Viime syksynä juhlat jätettiin pitämättä tai niitä vietettiin etänä. Kokoontumisrajoitusten poistuminen mahdollistaa nyt ihmisten tapaamisen isollakin porukalla.
 – Monella on kova tarve tavata ja päästä juhlimaan, itse kukin on ollut riittämiin kotona, jopa eristyksissä, sanoo Christian Borg.
 – Suomalaiset ovat aina osanneet juhlia. Nyt on patoutunutta painetta päästä tapaamaan työkavereita, Antti Raunio sanoo.
 Parasta pikkujouluissa on se, kun rennossa ilmapiirissä näkee tuttuja ja työkavereita. Ennen kaikkea kun kaikki ovat ottaneet kaksi rokotetta, voi taas olla melkein normaalisti, sanoo helsinkiläinen Teuvo Smed. Antti Lähteenmäki / Yle
 Moni yritys haluaa nyt hemmotella työntekijöitä ja käyttää aiempaa enemmän rahaa pikkujouluihin, arvioi Matkailu- ja ravintola-alan yrityksiä edustavan MaRan toimitusjohtaja  Timo Lappi .
 Se näkyy ruoka- ja juomatilauksissa, sanoo Noho Partnersin Benjamin Gripenberg.
 – Ollaan halukkaita panostamaan pikkasen enemmän kuin aikaisemmin, ostetaan kentien vähän kalliimpaa kuin tai laadukkaampaa kuin normaalisti.
 Rokotekattavuus luo juhlamieltä
 Luottamus rokotteiden antamaan suojaan saa monet uskaltamaan ihmisten joukkoon.
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL toivookin, että isoihin juhliin menisivät vain rokotteen ottaneet.
 Kokoontuminen yhteen pitkästä aikaa tuntuu ihanalta, sanoo tamperelainen Hanna Aula (kuvassa keskellä). Koronatilanne mietityttää, mutta oman työpaikan juhlissa on käytössä koronapassi ja lisäksi on sovittu, että kaikki tekevät kaupan koronatestin ennen juhlia, Aula kertoo. Lounasseurana kuvassa Johanna Melin (vas.) ja Terhi Piltonen (oik.). Antti Lähteenmäki / Yle
 Monessa juhlakutsussa lukee, että vain terveenä paikalle, ja varmasti on juhlanjärjestäjiä, jotka ottavat koronapassin käyttöön, sanoo Scandicin Christian Borg.
 Edelleen käytössä ovat maskit ja käsidesit, ja turvavälit pidetään. Pystymme takaamaan asiakkaille turvallisuudet tilaisuudet, vakuuttaa Kanrestan Maria Koivula.
 Pikkujoulut eivät pelasta koko vuotta
 Pikkujoulukausi näyttää alan yritysten mukaan hyvältä. Siitä voi tulla jopa parempi kuin vuodesta 2019, sanoo MaRan Timo Lappi. Mutta vaikka kaudesta tulisi ennätysvilkas, se ei riitä pelastamaan alan yritysten taloutta.
 – Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että kauppa käy 19 kuukauden jälkeen, mutta tietenkään sen paikkaaminen ei onnistu pelkällä pikkujoulukaudella, Night People Groupin Antti Raunio sanoo.
 Terhi Heinonen kokosi somisteita Vanhalla Ylioppilastalolla. Pandemian aikana somistuksia tehtiin striimattaviin tapahtumiin, mutta se oli pienimuotoisempaa kuin tavallisissa juhlissa, hän kertoo. Antti Lähteenmäki / Yle
 Hinnat eivät vielä tänä vuonna Raunion mukaan nouse, mutta ensi vuoden puolella hintapaineita on, sillä niin alkoholin kuin ruuan raaka-aineet kallistuvat edelleen.
 Pari kuukautta sitten oli vielä voimakkaita rajoituksia, joten moni yritys ehti siirtää varauksensa tältä vuodelta seuraavan vuoden puolelle, kertoo Maria Koivula.
 Scandic-hotelleilla iso osa liikevaihdosta tulee kansainvälisestä kokous- ja liikematkailusta, ja sen käynnistymistä vielä odotellaan, kertoo Christian Borg.
 – Pitää olla tyytyväinen siihen, että nyt juhlitaan ja pidetään hauskaa, se auttaa liikevaihtoa ja se on meille tärkeää, että saadaan kutsuttua pitkään lomautettuna olleita tiimiläisiä töihin, se on kaikista palkitsevinta.
 Lue lisää:
 Pikkujouluja varataan tänä vuonna viime tipassa – myyntipäällikkö: "En tiedä onko pikkujouluenergiaa, mutta energiaa on"
 Ravintolarajoituksissa yllätyskäänne: viimeisetkin laulu- ja tanssikiellot poistuvat, tunti lisää aukioloon

Nyt juhlitaan! Ravintoloiden varauskirjat loppuvuodelle täyttyvät vauhdilla – "Kyllä tästä kaikkien aikojen pikkujoulut on tulossa"


Summary: Hallitus on aloittanut translain uudistamisen valmistelun. Hallituksen hitaus uudistuksessa on herättänyt huolta.  Ministeri Krista Kiuru (sd.) vakuuttaa, että lakia muutetaan tällä hallituskaudella.

Transaktivisti  Aleksi Vesala  on varautunut siihen, että lakiuudistus herättää keskustelua ja kuumentaa tunteita.
 – Minua inhottaa ja välillä ahdistaakin, kun puhutaan, että translaki on mielipideasia. Ihmisoikeudet eivät ole mielipideasia, vaan niistä säädetään laissa ja ne kuuluvat kaikille.
 Hallitusohjelmaan sisältyvällä uudistuksella  pyritään vahvistamaan transsukupuolisten oikeuksia kansainvälisten ihmisoikeussopimusten sekä perustuslain mukaisiksi.
 Translaista on tarkoitus poistaa vaatimus lisääntymiskyvyttömyydestä ja juridinen sukupuolen korjaaminen eriytetään lääketieteellisistä hoidoista.
 Oikeudellisen, väestötietojärjestelmään merkityn sukupuolen korjaaminen olisi mahdollista täysi-ikäiselle henkilölle hakemuksen perusteella eikä siihen enää vaadittaisi lääketieteellisiä selvityksiä.
 Vesala on tyytyväinen siihen, että asia vihdoin etenee. Hän kuitenkin epäilee, että vuosien odotus voi vielä karahtaa kiville.
 – Vähän pelkään, että tätä vielä muihin asioihin vedoten lykätään niin pitkään, että hallituskausi loppuu kesken.
 En tiedä, miten saisi kaikille ihmisille korostettua, että se on nimenomaan juridinen prosessi, mitä tässä yritetään muuttaa.   Aleksi Vesala
 Iltalehden viime talvena tekemän  poliitikkokyselyn perusteella  hallituspuolueissa on translain muuttamisesta hyvin erilaisia mielipiteitä. Tämä voi jarruttaa uudistuksen etenemistä.
 – En tiedä, miten saisi kaikille ihmisille korostettua, että se on nimenomaan juridinen prosessi, mitä tässä yritetään muuttaa. Lääketieteellinen korjaus on asia erikseen, korostaa Vesala.
 Vesala kertoo omista kokemuksistaan jutun loppupuolella. Sitä ennen on syytä selvittää, miten uudistusta aiotaan viedä eteenpäin.
 Aleksi Vesala odotti translain uudistusta, mutta joutui lopulta tekemään sukupuolen korjauksen nykyisen lain ehdoilla. Toni Määttä / Yle
 Tavoite: lakimuutos voimaan ensi vuonna
 Lakimuutoksen valmistelusta sosiaali- ja terveysministeriössä vastaava neuvotteleva virkamies  Maija Iles  on Vesalaa toiveikkaampi.
 Hän korostaa, että lain uudistuksen valmistelua ei ole jarrutettu ministeriössä tahallaan. Etenemistä ovat hidastaneet koronapandemia ja henkilömuutokset.
 Uudistusta valmistelevat nyt  virkamiesryhmä ja arviointi- ja seurantaryhmä , jossa on mukana muun muassa sukupuolivähemmistöjä edustavia järjestöjä. Esityksen on määrä valmistua tammikuun lopussa.
 Valmistelun pohjana olevan  hallitusohjelmakirjauksen  lisäksi apuna on tammikuussa 2020 valmistunut  valmistelutyöryhmän selvitys . Se sisältää vaihtoehtoisia malleja lain muuttamiseksi.
 Hakemusmenettely on yksi niistä asioista, joita työryhmä pohtii tarkoin.
 – Joudumme harkitsemaan, mitä selvitystä hakijalta edellytetään, miten hakemusta käsittelevä viranomainen sitä arvioi ja kuinka pitkä harkinta-aika vaaditaan, kertoo Iles.
 Lakiesitys on tarkoitus antaa eduskunnalle touko-kesäkuun vaihteessa. Ilesin mukaan aikataulu on tiukka, mutta tavoitteena on saada lakimuutos voimaan vielä ensi vuoden aikana.
 Ministeri Kiuru: ei ole mitään ongelmaa
 Viime vuonna  75 suomalaista järjestöä kiirehti hallitusta  asiassa.
 Tänä vuonna vihreiden kansanedustajat  Iiris Suomela  ja  Bella Forsgrén  ovat kahteen otteeseen tivanneet perhe- ja peruspalveluministeri  Krista Kiurulta  (sd.) translain etenemistä  kirjallisella kysymyksellä .
 Kiuru ei halua kommentoida uudistuksen valmistelua Ylelle.
 – En anna siitä mitään haastattelua, koska siinä ei ole mitään ongelmaa. On sovittu, että tällä hallituskaudella translaki uudistetaan, ja niin tehdään.
 Setan  puheenjohtaja  Sakris Kupila  luottaa siihen, että liki kaksi vuosikymmentä voimassa ollut laki saadaan uusittua.
 – Kyseessä on ihmisoikeuskysymys, josta Suomi on saanut noottia. Lakimuutos näyttää nyt todennäköisemmältä kuin koskaan aiemmin.
 Lasten oikeuksia pohditaan erikseen
 Yhtenä isona kipukohtana on noussut esiin alaikäisten asema. Asiaa puidaan seuranta- ja arviontiryhmän ylimääräisessä kokouksessa.
 Translasten ja -nuorten perheiden yhdistyksen  puheenjohtaja  Milla Kissaniitty  on yksi ryhmän jäsenistä. Hänen mielestään on harmillista, että hallitusohjelman mukaan juridisen sukupuolen korjausta voi hakea vain täysi-ikäinen.
 – Meidän yhdistyksessä on 207 perhettä ja tämä asia koskee ihan jokaista. Lasten oikeuksia ei voida sivuuttaa.
 Kissaniityn mukaan laajassa seuranta- ja arviointiryhmässä ollaan aika yksimielisiä siitä, että saman oikeuden tulisi koskea myös lapsia.
 Milla Kissaniitty sanoo, että translapsille ja -nuorille on raskasta, että virallinen merkintä lapsen vääräksi kokemasta sukupuolesta nousee monessa paikassa esille, vaikka lapsi muuten voisi elää oikeaksi kokemansa sukupuolen mukaisesti. Antti Haanpää / Yle
 Kissaniitty toivoo, että muutos tehtäisiin eduskunnan käsittelyssä olevan  Oikeus olla -kansalaisaloitteen  mukaisesti.
 Tällöin alle 15-vuotiaan sukupuoli vahvistettaisiin huoltajan suostumuksella ja 15 vuotta täyttänyt voisi vahvistaa sukupuolensa itsenäisesti.
 Sukupuolen korjaamiseen riittäisi vapaamuotoinen ilmoitus siitä, että muutoksen tekijä kokee pysyvästi kuuluvansa toiseen sukupuoleen kuin siihen, joka on merkitty väestötietojärjestelmään.
 Yhteiskunnan hyväksynnällä suuri merkitys
 Myös Aleksi Vesala on huolissaan lasten ja nuorten oikeuksista. Hänkin toivoo, että hakemuksen sijasta käyttöön otettaisiin ilmoitusmenettely ja tämä sallittaisiin myös alaikäisille.
 Vesalan mielestä juridisen sukupuolen korjaamisen salliminen hakemuksella vain aikuisille voi jopa hankaloittaa nuorten elämää.
 – Alaikäiset voivat jäädä odottamaan, että täyttävät 18 vuotta ja siirtävät samalla myös kaiken avun hankkimista. Nuorilla voi olla enemmän mielenterveysongelmia ja itsetuhoisuutta.
 – Se, että saisi juridisen sukupuolen korjattua alaikäisenä, vaikka ei saisi mitään muuta, auttaisi tosi paljon. Silloin saisi yhteiskunnan hyväksynnän omalle sukupuolelle. Se tuo äärettömän suuren helpotuksen.
 Kun ulkonäkö on sellainen, että henkkareissa oleva sukupuoli ei vastaa sitä, aiheuttaa se käytännön ongelmia ja voi altistaa syrjinnälle.  Aleksi Vesala
 Vesala korostaa, että ulkonäkö on mahdollista saada vastaamaan omaksi koettua sukupuolta ilman mitään lääketieteellisiä keinoja.
 – Kun ulkonäkö ja olemus on sellainen, että henkkareissa oleva sukupuoli ei vastaa sitä, aiheuttaa se käytännön ongelmia ja voi altistaa syrjinnälle ja mielenterveysongelmille.
 Vesala sanoo, että tästä on aiheutunut hankaluuksia esimerkiksi lentokentillä, kun on epäilty, että nuori on ollut lähdössä matkalle jonkun toisen henkilötodistuksella.
 Hänenkin henkilötodistuksensa aitoutta on epäilty ennen sukupuolen virallista muutosta.
 Sukupuolen korjaaminen oli Vesalalle raskasta
 Espoolainen Vesala on 24-vuotias. Hän muutti nimensä 16-vuotiaana ja hakeutui sukupuolen korjaukseen 18-vuotiaana. Virallisesti sukupuoli vaihtui vasta vuosi sitten.
 – Oli niin kiire, että yritin nopeasti vetää läpi lääketieteelliset prosessit. Kun sain ne vaaditut lausunnot, menikin kaksi vuotta ennen kuin sain virallisen muutoksen haettua.
 Vesala sanoo, että muutos tuntui tuossa vaiheessa niin isolta asialta, että sitä piti vielä kypsytellä.
 Olen koko ikäni ajatellut, että olen aikuisena ensisijaisesti lapsiperheen vanhempi.  Aleksi Vesala
 – Olen koko ikäni ajatellut, että olen aikuisena ensisijaisesti lapsiperheen vanhempi. Todistus lisääntymiskyvyttömyydestä oli äärimmäisen kivulias asia.
 Vesala odotti uutta lakia, mutta kun aikaa kului ja ongelmat lisääntyivät väärän sukupuolimerkinnän takia, hänen oli pakko toimia  nykyisen lain vaatimusten  mukaisesti.
 Aleksi Vesalaa ilahduttaa se, että suomenkielisiä kirjoja transsukupuolisuudesta löytyy nykyisin aiempaa enemmän. Viimeisin kirjaostos on trilleri, jossa transsukupuolinen henkilö katoaa. Toni Määttä
 Vesala sanoo, että tuntee monia, jotka olisivat olleet tyytyväisiä omaan kehoonsa ja olemukseensa.
 – Minäkin olisin voinut olla tyytyväinen vain juridisen sukupuolen korjaamiseen. Mutta se ei ollut mahdollista, vaan oli pakko aloittaa myös lääketieteellinen hoito.
 – Toki esimerkiksi äänen madaltuminen on ollut ihan kiva asia. Parasta on ollut se, että enää ei katsota henkilöllisyystodistusta, että ovatko nämä varmasti sun henkkarit.
 Henkilötunnuksen vaihtaminen ei ole helppoa
 Vesala ei usko, että lakimuutos johtaisi siihen, että hakemuksia tai ilmoituksia alkaisi tulvia Digi- ja väestötietovirastoon.
 – Henkilötunnuksen vaihtaminen on äärimmäisen monimutkainen ja hankala projekti. Kukaan ei lähde siihen paperisotaan, ellei ole tosissaan. Edelleen jotkut asiat ovat ongelmia, vaikka siitä on jo vuosi.
 Kukaan ei lähde siihen paperisotaan ellei ole tosissaan.  Aleksi Vesala
 Hän ei liioin usko, että vanhemmat suostuisivat alle 15-vuotiaan tietojen muuttamiseen väestötietojärjestelmässä kevein perustein.
 –Valtaosalle vanhemmista se, että lapsi ilmoittaa olevansa jotakin muuta sukupuolta, on kauhea shokki. Todennäköisempää on, että he harkitsevat tarkkaan suostumuksen antamista.
 Jos olisin tajunnut sukupuoliristiriidan jo esimerkiksi 12-vuotiaana, niin ehkä en olisi kärsinyt nuorena niin paljon.  Aleksi Vesala
 Vesala sanoo, että hän on tavallaan koko elämänsä tiennyt, että ei ole tyttö, mutta uskalsi myöntää asian itselleen vasta 16-vuotiaana.
 Hän ei uskaltanut aluksi puhua asiasta kenellekään, sillä koulussa ja ystäväpiirissä ei puhuttu sukupuolen moninaisuudesta. Ennen vanhemmille kertomista hän mainitsi asiasta ystävilleen.
 – Jos olisin tajunnut sukupuoliristiriidan jo esimerkiksi 12-vuotiaana, ehkä en olisi kärsinyt nuorena niin paljon mielenterveysongelmista. Iso osa niistä johtui tästä ristiriidasta, jota en silloin tunnistanut.
 Lue myös:
 Sateenkaariväki ajaa oikeuksiaan kansalaisaloitteiden kautta, koska muut tiet ovat tukossa – jo kaksi aloitetta eduskuntaan
 Kansalaisaloite translain uudistamisesta keräsi 50 000 kannattajaa vauhdilla – "Emme osanneet edes unelmoida, että saavuttaisimme tämän määrän näin nopeasti", aloitteentekijä iloitsee

Sukupuolensa korjannut Aleksi Vesala: "Todistus lisääntymiskyvyttömyydestä oli äärimmäisen kivulias asia" – uudesta laista vaatimus aiotaan poistaa