Summary: Suomalaismiesten siemennesteen laatu heikkeni jyrkästi vuoteen 2011 asti. Varmaa syytä laadun heikkenemiselle ei tiedetä.

Suomalaismiesten siemennesteen laatu alkoi heikentyä 1990-luvun lopulla, ja se heikkeni tasaisesti vuoteen 2011 asti. Uusimpien, vielä analysoitavana olevien tutkimustulosten perusteella vaikuttaa siltä, että lasku on nyt pysähtynyt, ja suomalaismiesten siemennesteen laatu on samalla tasolla kuin kymmenen vuotta sitten, kertoo Turun yliopiston fysiologian professori  Jorma Toppari .
 Parhaillaan käynnissä olevassa tutkimuksessa seurataan 1 500:n vastasyntyneenä tutkitun pojan aikuisiän lisääntymisterveyttä.
 Keskimääräinen siittiötiheys oli vielä vuosina 1996-1998 noin 80 miljoonaa siittiötä yhtä siemennesteen millilitraa kohden. Nyt luku on noin 50 miljoonaa siittiötä millilitrassa.
 – Kun miehen siittiötiheys laskee alle 50 miljoonaan per millilitra, raskauden alkuun saaminen alkaa pidentyä. Näiden miesten osuus on lisääntynyt Suomessa huomattavasti tällä vuosituhannella. Yli puolella nuorista miehistä siittiötiheys jää alle 55 miljoonan, Toppari sanoo.
 Mitä pienemmäksi siittiötiheys laskee, sitä vaikeampaa raskauden alkuun saaminen on. Jos lisäksi myös naisen hedelmällisyys on heikentynyt, on raskaaksi tuleminen hyvin hankalaa.
 Naisten hedelmällisyys alkaa Topparin mukaan heikentyä jo alle 30-vuotiaana ja hyvin jyrkästi 35 ikävuoden jälkeen. Miesten lisääntymiskyky on parhaimmillaan 25-35-vuotiaana, eikä se laske yhtä jyrkästi iän myötä.
 Toppari muistuttaa, että vähäisilläkin siittiöluvuilla on mahdollista onnistua raskauden alkuun saamisessa – kunhan on riittävästi aikaa yrittää.
 Heikko laatu voi yllättää
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) ylilääkäri  Satu Wedenoja  kertoo, että noin 20 prosentilla yhteistä lasta toivovista heteropareista ainoa tahattoman lapsettomuuden syy on siemennesteen heikko laatu.
 – Osatekijänä se on kuitenkin jopa 30-40 prosentilla pareista, jotka hakeutuvat lapsettomuustutkimuksiin ja -hoitoihin. Miehen ikä ei liity alentuneeseen siittiötiheyteen, ja löydös voikin tulla täysin yllätyksenä muuten terveen miehen kohdalla lapsettomuuden syitä selviteltäessä, Wedenoja huomauttaa.
 Kun miehen siemennesteen laatu on heikentynyt, raskauden todennäköisyyttä voidaan lisätä inseminaatiolla, eli ruiskuttamalla siittiöitä kohtuonteloon. Jos siittiöiden määrä on huomattavan alhainen, tarvitaan Wedenojan mukaan yleensä koeputkihedelmöitys.
 Koeputkihedelmöityksessä siittiö voidaan viedä mikroinjektion avulla suoraan munasoluun.
 – Tämä on nykyään tärkein miehestä johtuvan lapsettomuuden hoitomuoto, Wedenoja sanoo.
 Mikäli raskaus ei ala pariskunnan omilla soluilla, lapsettomuushoidoissa voidaan käyttää luovutettuja siittiöitä, munasoluja tai alkioita.
 Topparin mukaan lapsettomuushoitoja saavien suomalaisten määrä ei ole lisääntynyt viimeisen kymmenen vuoden aikana, mutta kokonaissyntyvyyden vähentymisen myötä lapsettomuushoidoilla syntyneiden lasten osuus kaikista syntyneistä lapsista on kasvanut.
 Tällä hetkellä noin viisi prosenttia suomalaisista vauvoista syntyy avusteisesti, eli nämä vauvat ovat saaneet alkunsa esimerkiksi koeputkihedelmöityksen tai inseminaation avulla.
 Kemikaalialtistukset vaikuttavat
 Ei ole olemassa varmaa selitystä sille, miksi suomalaismiesten siemennesteen laatu heikkeni jyrkästi 2000-luvun vaihteessa.
 – Tiedämme, että heikompaa siemennesteen laatua voi selittää sikiöaikainen altistuminen tupakalle. Toisaalta raskaudenaikainen tupakointi on vähentynyt Suomessa jo pitkään, kertoo Toppari.
 – Muutkin sikiö- ja lapsuusajan haitalliset kemikaalialtistukset äidin hengitysilman, ravinnon ja ihon kautta voivat vaikuttaa asiaan. Tästä on jonkin verran tutkimusnäyttöä, mutta tutkimuksia hankaloittaa se, että kemikaaleja on lukuisia, ja niiden yhteisvaikutusten arviointi on vaikeaa.
 Topparin mukaan siittiöiden määrään vaikuttavat asiat tapahtuvat jo sikiö- ja lapsuusaikana. Murrosiän jälkeen siittiöiden määrään ei ole mahdollista vaikuttaa, ellei kyse ole hyvin harvinaisesta hormonihäiriöstä.
 Siemennesteensä laatua sen sijaan on mahdollista heikentää elintavoilla. Topparin mukaan siemennesteen laatua heikentävät esimerkiksi huomattava ylipaino tai laihuus, tupakointi sekä monet lääkkeet, kuten opioidit.
 – Alkoholia täytyy juoda paljon ja usein, jotta saa aikaan haittaa, Toppari toteaa.
 Lue lisää aiheesta:
 Pyry Young ei voi ehkä koskaan saada biologisia lapsia – Miesten hedelmällisyys on romahtanut ja syytä edelleen vasta arvaillaan

Suomalaismiesten siemennesteen laadun heikentyminen näyttää pysähtyneen


Summary: Tapaturma sattui lavasteiden vaihdon yhteydessä Sadko-oopperan aikana, Bolshoi-teatteri kertoo.

Venäjällä Moskovan kuuluisan Bolshoi-teatterin esiintyjä kuoli lauantaina tapaturmaisesti lavalla kesken oopperanäytöksen.
 Teatterin mukaan tapaturma sattui lavasteiden vaihdon yhteydessä  Nikolai Rimski-Korsakovin  säveltämän Sadko-oopperan aikana.
 – Näytös keskeytettiin välittömästi ja yleisöä pyydettiin poistumaan, Bolshoi-teatterin viestinnästä kerrottiin Interfax-uutistoimistolle.
 Interfaxin lähteen mukaan esiintyjä olisi joutunut rampin rusentamaksi lavasteiden vaihdon aikana. Ria ja Tass -uutistoimistojen mukaan kuoleman olisi aiheuttanut kaatunut tai pudonnut lavaste.
 Moskovan tutkintakomitea kertoi lausunnossaan tutkivansa 37-vuotiaan miehen kuolemaa. Tutkintakomitean mukaan mies kuoli vammoihinsa ennen kuin ambulanssi ehti paikalle.
 Kuolonuhrin nimeä ei ole kerrottu julkisuuteen.
 Bolshoi on aiemminkin joutunut traagisten tapaturmien näyttämöksi. Vuonna 2013 talossa vuosikymmeniä työskennellyt viulisti  kuoli pudottuaan orkesterimonttuun .

Bolshoi-teatterin esiintyjä kuoli tapaturmaisesti kesken oopperanäytöksen


Summary: Aluehallintoviraston entinen ylitarkastaja ja päällikkö halusi testata käytännön työssä entisessä virassa saadut opit ja kokemuksen.

Vaasalainen  Aija Ström  on sosiaalialan konkari, joka nykyisin johtaa kahta pientä lastensuojeluyksikköä Mustasaaressa.
 Salvaresissa on aamuhulinan jälkeen hiljaista: lapset ja nuoret on saatu kouluun.
 Keittiössä on tuolit nostettu pöydille. Aija Ström tarttuu mopin varteen ja huiskii lattiaa puhtaaksi.
 – Meillä on tänään siivouspäivä ja yksi työntekijä sairaana.
 Yksikössä kaikki tekevät tarpeen mukaan kaikkea, eikä johtaja ole poikkeus. Myös Aija Ström elää lasten ja nuorten arjessa.
 Virastosta käytännön töihin
 Kun katsoo hupparissa ja farkuissa hääräävää naista, on vaikea kuvitella hänet istumassa isossa virastossa työpöydän takana. Vielä reilu kolme vuotta sitten Strömin työpaikka kuitenkin oli aluehallintovirastossa.
 Lue myös:   Vanhusten hoivakoteja valvonut Avin päällikkö turhautui työssään ja irtisanoutui: "Yrittäjät ovat sanelleet niitä ehtoja, joilla valvonta tehdään"
 Hän myöntää saaneensa selitellä kohtuullisen paljon sitä, miksi jätti Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston sosiaali- ja terveysyksikön päällikön viran. Eläkkeelle pääsyyn ei olisi ollut edes kymmentä vuotta.
 – Palautetta tuli kauppareissuillakin. Huippuvirasta irtisanoutumista ihmeteltiin, mutta samalla sain myös kiitosta tehdystä työstä. Se tietysti lämmitti.
 Ratkaisu vaati perusteellisen harkinnan. Yhtenä asiana päätökseen vaikutti halu ottaa selvää, voiko sosiaali- ja terveysalalla tehdä yhtä aikaa kannattavaa bisnestä ja tarjota laadukasta palvelua.
 – Kaiken avissa opitun ja nähdyn jälkeen, halusin koettaa, onko se mahdollista.
 Aija Strömillä on oma työhuonekin autokatosrakennuksen päädyssä, mutta se on osoittautunut lähes tarpeettomaksi.  Elina Kaakinen / Yle
 Työntekijöiden vaihtuvuus kiusaa lastensuojelua
 Salvaresin lastensuojeluyksiköt ovat samassa pihapiirissä. Kummassakin on paikka seitsemälle lapselle. Palvelun tuottaa yritys, jossa Ström on yksi neljästä osakkaasta.
 Sijaishuollon lisäksi Salvares tarjoaa avopalveluita. Yritys työllistää 20 ihmistä.
 Kun Aija Ström sanoo, että heillä on loistava työporukka, siinä ei ole kosiskelun makua.
 – On käynyt hyvä tuuri rekrytoinnissa.
 Pelkästään tuurista ei ole kysymys. Ohjaajien valintaan on kiinnitetty erityistä huomiota.
 Työvoimapula on yksi lastensuojelun kriisin juurisyistä. Huutavin pula on kunnissa sosiaalityöntekijöistä, mutta Lastensuojelun Keskusliiton  selvityksen mukaan  myös sijaishuollon laitoshoidossa kaivataan kipeästi päteviä ja työpaikkaansa sitoutuvia ammattilaisia.
 Ongelmana on työntekijöiden vaihtuvuus. Selvityksen mukaan keskeinen kysymys onkin, miten turvataan ihmissuhteiden jatkuvuus sijaishuollossa eläville lapsille.
 Se näkyy käytännössä myös Salvaresissa. Keittiö on siivottu ja Aija Ström istahtaa hetkeksi olohuoneen sohvalle.
 – Jos joku sairastuu päiväksi, hyppään ennemmin itse työvuoroon kuin palkkaan sijaisen. Lapset ja nuoret tarvitsevat tuttuja ja luotettuja aikuisia ympärilleen.
 Ohjaajiksi tarvitaan erityyppisiä persoonia
 Salvaresin yksiköissä ei ole kärsitty työvoimapulasta, ja kun hyviä ammattilaisia on saatu, heistä halutaan myös pitää kiinni.
 Yhteishenkeä vaalitaan, turha hierarkia on karsittu pois ja työntekijät pääsevät itse esimerkiksi suunnittelemaan työvuorojaan.
 Enemmistö Salvaresin ohjaajista on alle kolmekymppisiä. Ohjaajiksi on tarkoituksella etsitty erityyppisiä persoonia.
 Aija Strömin mukaan on tärkeää, että nuoren ja omaohjaajan kemiat kohtaavat.
 – Tärkein työkalumme on vuorovaikutus.
 Ström naurahtaa itse sujahtaneensa luontevasti työpaikallaan mummon rooliin, tueksi ja turvaksi tai vaikka autokuskiksi aina kun tarvitaan.
 Kuin missä tahansa suurperheessä myös lastensuojeluyksikössä rauha laskeutuu hetkeksi taloon, kun lapset ja nuoret ovat koulussa. Elina Kaakinen / Yle
 Laadukkaassa palvelussa moni asia on kiinni asenteista, mutta vain asenteita muuttamalla ei lastensuojelun kriisiä ratkaista, painottaa Ström.
 – Siihen tarvitaan rahaa. Ilman rahaa ei lastensuojeluun voida palkata lisää työvoimaa.
 Alan tilanne on päässyt kehittymään pahaksi, ja se näkyy sijaishuollossa.
 Aija Ström suree sitä, että moni huostaanotettu lapsi olisi voinut selvitä avopalveluiden tuen turvin, jos heidän ongelmiinsa olisi puututtu ajoissa.
 Sijaishuollon asiakkaiksi tulee entistä rikkonaisempia lapsia ja nuoria. Moni on joutunut kokemaan lyhyen elämänsä varrella rankkoja asioita.
 Silloin sijoitus voi olla pelastus.
 – Niin me toivomme ja ajattelemme.
 Koronasta tulee iso lasku
 Lue myös:   Korona-aika näkyy lastensuojelun kasvuna – vanhempien ja lasten vaikeudet pahentuneet, samalla tarjottavat palvelut heikentyneet
 – Korona on iskenyt kovasti nuoriin, joiden sosiaaliset verkostot ovat hajonneet eikä ole ollut koulua, joka olisi pitänyt heidän päivänsä järjestyksessä.
 Aija Ström ennustaa, että yhteiskunta maksaa koronasta vielä ison laskun.
 Kipeimmin tarvittaisiin nyt matalan kynnyksen palveluita, esimerkiksi koulukuraattoreita.
 Myös psykiatristen palveluiden tarve on aivan huutava.
 – Ei voi olla oikein, että lapset ja nuoret joutuvat odottamaan pääsyä nuorten psykiatriselle poliklinikalle jopa kuukausia.
 Avin opit käytäntöön
 Salvaresin lastensuojeluyksiköt on rakennettu parin kilometrin päähän Mustasaaren keskustaajamasta. Ikkunoista avautuu ruskan värittämä maalaismaisema.
 – Halusimme kohtuullisen lähelle keskustaa: nuoret pääsevät liikkumaan, mutta olemme kuitenkin pois hälinästä.
 Kun Aija Ström aikanaan teki tarkastuksia lastensuojeluyksiköihin, hän pääsi arvioimaan myös tiloja ja niiden toimivuutta. Pohjapiirustuksia lähdettiin tekemään sen kokemuksen pohjalta.
 Keittiö on keskellä huoneistoa ja sieltä näkee joka paikkaan. Ohjaajat pysyvät yhdellä silmäyksellä tilanteen tasalla eikä nuorille kuitenkaan tule olo, että heitä vahditaan.
 – Olemme kuin missä tahansa suurperheessä. Lapsia on paljon ja he keksivät aina välillä kaikenlaista, naurahtaa Ström.
 Kannattavaa liiketoimintaa
 Puolisen vuotta sen jälkeen, kun Aija Ström oli lähtenyt aluehallintovirastosta, alkoi kohu vanhusten hoivakotien ympärillä. Useiden yksityisten hoivakotien toiminnasta paljastui epäkohtia, joiden seurauksena yksiköitä jouduttiin sulkemaankin.
 – Ei se tosiaankaan tullut yllätyksenä.
 Sosiaali- ja terveysyksikön päällikkönä Aija Ström oli nähnyt, mihin suuntaan ollaan menossa. Valvontaa siirrettiin viranomaisilta yrityksille itselleen.
 – Yritys voi tehdä vaikka kuinka hienon omavalvontasuunnitelman, mutta sen tuominen käytäntöön onkin sitten eri asia, sanoo Ström, itsekin nyt yrittäjä.
 Hän tietää mistä puhuu.
 Aija Ström ei ole katunut päätöstään. Hän sanoo, että paras palkka nykyisestä työstä on lapsilta saatu kiitos. Silti on niitäkin päiviä, jolloin hän huomaa kaipaavansa työtä aluehallintovirastossa. Elina Kaakinen / Yle
 Lastensuojelu on tarkasti laissa säänneltyä toimintaa. Kun Aija Ström teki aikanaan tarkastuksia lastensuojeluyksiköihin, hänelle sanotttiin usein, että on vaikeata tehdä asiat oikein.
 Silloin heräsi halu ottaa selvää, kuinka vaikeata kaikkien pykälien noudattaminen käytännössä oikein on. Onko se edes mahdollista?
 – Kolmen vuoden jälkeen voin sanoa, että on se mahdollista.
 Jonkin verran moraalista pohdiskelua se kuitenkin edellyttää, sillä vastaan tulee tilanteita, joissa laki ei anna mahdollisuuksia toimia tavalla, joka sillä hetkellä näyttäisi olevan lapsen etu.
 Ohjaajilla ei esimerkiksi koskaan ole oikeutta tutkia lapsen reppua ilman perusteita tai kieltää lasta liikkumasta. Vanhemmat voivat niin tehdä.
 Aija Ström halusi myös tietää, voiko laadukasta palvelua tarjota niin, että se on liiketaloudellisesti kannattavaa. Sekin asia on nyt selvitetty. Se onnistuu ainakin pienessä yksikössä, jossa ei tarvitse tavoitella suuria voittoja.
 – Jos meillä jotain jää viivan alle, se on kiitos tehdystä työstä.
 Mitä ajatuksia juttu herätti? Voit osallistua keskusteluun sunnuntaihin 10.10. kello 23 saakka.

Voiko laadukas lastensuojelu olla myös kannattava bisnes? Aija Ström näki epäkohdat, irtisanoutui huippuvirasta ja päätti toimia toisin – nyt hänellä on vastaus


Summary: Vetoomustuomioistuin jäädytti tuomarin aiemmin tekemän päätöksen aborttilain hyllyttämisestä. Osa Texasin klinikoista ehti jo jatkaa aborttien tarjoamista.

Yhdysvalloissa Texasin osavaltio saa jatkaa toistaiseksi tiukan aborttilakinsa soveltamista, liittovaltion vetoomustuomioistuin New Orleansissa päätti perjantaina paikallista aikaa.
 Tuomioistuin jäädytti liittovaltion tuomarin vain kaksi päivää aiemmin tekemän päätöksen hyllyttää laki väliaikaisesti.
 Yhdysvaltain oikeusministeriö oli vienyt Texasin kiistellyn lain oikeuteen, ja tuomari  Robert Pitman  pani sen hyllylle todeten sen olevan "räikeästi perustuslain vastainen."
 Tuon päätöksen jälkeen osa Texasin terveysklinikoista oli jatkanut raskaudenkeskeytysten tarjoamista.
 Texasin republikaaninen oikeusministeri  Ken Paxton  kuitenkin valitti päätöksestä vetoomustuomioistuimeen, joka teki pikaisen ratkaisun jäädyttää Pitmanin päätös.
 Texasin aborttilaki kieltää lähes kaikki abortit kuudennen raskausviikon jälkeen. Oikeustaistelu laista saattaa päätyä lopulta korkeimpaan oikeuteen.
 Korjattu kello 12.15 virhe kuvatekstistä: Houston ei ole Texasin osavaltion pääkaupunki, se on Austin.

Texasin aborttilaki sai väliaikaisesti vihreää valoa vetoomustuomioistuimelta


Summary: Joku on muuttanut koronan aikana toiselle paikkakunnalle, toinen hurahtanut luontoon ja lähtenyt eräopaskouluun. Ovatko pandemia ja sen poikkeuksellinen arki innoittaneet sinua elämänmuutokseen?

Koronapandemiaa on eletty puolitoista vuotta.
 Rokotuskattavuus  on noussut  Suomessa tasaisesti, ja esimerkiksi pääministerin viesti on ollut, että nyt saa "mennä, tehdä, kokea ja viettää aikaa ystävien ja läheisten seurassa" ( Ilta-Sanomat ). On siis aika elää niin sanottua normaalia elämää.
 Korona-ajan on uutisoitu innostaneen monia elämänmuutokseen.
 On muutettu  pääkaupunkiseudun koronatilannetta pakoon Kainuuseen . On lähdetty  etätöihin Lappiin  ja jopa ulkomaille ( Helsingin Sanomat ).
 Moni on löytänyt luonnon ja viehättynyt siitä niin, että  se on lisännyt hakijamääriä erä- ja luonto-opaskouluissa .
 Oletko sinä tehnyt korona-aikana elämänmuutoksen ja jos olet, millaisen?
 Miltä muutos aluksi tuntui? Entä vaikkapa vuosi sen jälkeen?
 Onko muutos ollut oikea vai onko alkanut kaduttaa?
 Tekisitkö yhä saman valinnan?
 Vastaa kysymyksiin alla olevalla lomakkeella ja kerro meille. Teemme juttua korona-ajan innostamista elämänmuutoksista, ja keräämme kokemuksia aiheesta.
 Lue myös:
 Ihmiset eivät opi pandemiasta ehkä mitään, epäilee elämäntapatutkija: "Täytämme vapautuneen ajan online-kokouksilla ja Netflixillä"

Teitkö korona-aikana elämänmuutoksen? Oliko päätös oikea vai onko alkanut kaduttaa? Kerro meille, keräämme kokemuksia aiheesta


Summary: Historiallisten romaanien lukijat ovat aiempaa valveutuneempia. Jotkut jopa etsivät virheitä historiallista tapahtumista tai paikoista. Kirjailijat käyttävät apunaan historiantutkijoita.

Suomessa julkaistaan tänäkin vuonna paljon historiallisia romaaneja. Niiden kirjoittajat eivät kuitenkaan pääse helpolla. Monet lukijat vaativat, että historiallinen miljöö ja tapahtumat ovat tosia.
 Turun yliopistossa työskentelevä filosofian tohtori  Veli Pekka Toropainen  saa usein vastata kysymyksiin, jotka askarruttavat lukijoita.
 – Tutut saattavat soittaa ja kysyä, onko tämä ihan oikeasti näin. Lukijat ovat tarkkoja varsinkin silloin, kun he tuntevat ympäristön. Jos turkulainen lukee vanhaan Turkuun sijoittuvaa romaania, faktojen on oltava kohdillaan.
 Toropainen on tarkistanut kahden uutuuskirjan historiallisen todenperäisyyden.  Kristiina Vuoren   Samettiin kätketty  ja  Jenna Kostetin   Margaretan synti  sijoittuvat Toropaiselle tuttuun aikakauteen eli 1600-luvun Turkuun. Toropainen on tehnyt  väitöskirjansa  1600-luvun oikeuden pöytäkirjoista, joihin romaanien tapahtuvat perustuvat. Jopa rakennusmateriaalit ja paikkojen sijainti on mietitty niissä hyvin.
 – Kirjailijat ovat olleet tarkkoja ja tehneet taustatyönsä hyvin. Kristiina Vuori kysyi minulta, jos ei ollut varma, miten joku asia oli oikeasti tapahtunut. Joistain pienistä asioista historioitsijana nipotin, kun en ollut aivan varma. Ehdotin jotain muuta kyseiseen kohtaan, kertoo Toropainen.
 Kuuntele alta Toropaisen mietteitä kirjailijoiden kyvystä pysyä historiallisissa faktoissa.
 Filosofian tohtori Veli Pekka Toropainen kiittää historiallisten romaanien kirjoittajia tarkkuudesta. –Joistain pienistä asioista historioitsijana nipotin, kun en ollut aivan varma. Minna Rosvall / Yle
 Kristiina Vuori kirjoittaa esiin naisen historiaa
 Yksi suosituista historiallisten romaanien kirjoittajista on Kristiina Vuori. Hänen kymmenennellä kirjallaan on vahva faktapohja. Päähenkilö kätilö-Margaretan tarina löytyi vanhoista oikeuden pöytäkirjoista.
 Kirjailija haluaa tuoda historiaa esiin, mutta tarina ja henkilöt menevät tarvittaessa historiallisen faktan yli. Historiantutkijat  Hannele Klemettilä  ja  Anu Lahtinen  ovat lukeneet läpi Vuoren aiempia kirjoja.
 – Olen vaatinut historiallisten faktojen tarkastajaa alusta asti. Suomalaiset lukevat fiktiota kuin faktaa, ja vähän niin kuin piru raamattua. He etsivät virheitä, ja koko kirja voi menettää maineensa, jos sinne on lipsahtanut virhe mukaan. Olen löytänyt henkilöni historiasta, mutta tarinan niin vaatiessa en pidä väkisin kiinni historiallisesta faktasta, vaan sovitan sen romaanin puitteisiin. Voin kertoa loppusanoissa, miksi tein näin, kertoo Vuori.
 Vuorelle historialliset kirjat ovat olleet lempigenre lapsuudesta lähtien. Silloin viehättivät ulkokultaisuus, upeat puvut, kampaukset, miehet haarniskoissa ja hevoset.
 – Aikuisena tajusin, miten huonossa asemassa nainen on ollut ja miten epätasa-arvoista elämä oli. Minua kiehtoo myös uskonto. Haluan kirjoittaa naisen ääntä kuuluviin. Historiallisista naisista kirjoitetaan liian vähän, pohtii Vuori.
 Kuuntele alta Kristiina Vuoren haastattelu.
 Jenna Kostet nauttii fiktion kirjoittajan vapaudesta
 Jenna Kostetin kirja  Margaretan synti  sijoittuu samaan kaupunkiin ja aikakauteen kuin Kristiina Vuoren romaani. Päähenkilökin on saman niminen, mutta tässä teoksessa kyse on porvarisrouva Margaretasta. Hänenkin tarinansa löytyi oikeuden pöytäkirjoista.
 Kostet kertoo, että hän vältteli aiemmin historiallisen romaanin kirjoittamista – siitäkin huolimatta, että hänellä on taustaa historian parissa. Kostet on koulutukseltaan museoalan ammattilainen ja työskentelee Turun linnassa. Lisäksi hänen isänsä on museoviraston entinen pääjohtaja  Juhani Kostet .
 Lopulta Margaretan tarina oli kerrottava.
 – En voinut ohittaa häntä, koska hän on niin kiinnostava. Kirjoittaminen tuntui luontevalta ja tarinoiden hakeminen menneisyydestä omalta jutulta, kertoo Kostet.
 Hän kertoo kuitenkin pelkäävänsä virheiden tekemistä. Kostet muistuttaa itseään, ettei tee tutkimuskirjallisuutta, ja historiallista romaania luetaan eri tarkoitukseen kuin tutkimuksia.
 – Tutkijan pitää pitäytyä lähteissä, mutta minä voin kirjoittaa mitä vaan. Voin mennä 1600-luvulle mielikuvituksessani ja rakentaa maailman sellaiseksi kuin itse haluan. Totta kai pyrin kirjoittamaan oikeista asioista, mutta minulla on fiktion kirjoittajan vapaus.
 Kostet kertoo, ettei olisi voinut kirjoittaa Margaretan tarinaa kysymättä mielipidettä Veli Pekka Toropaiselta. Toropainen korjasi muutamia yksityiskohtia, mutta antoi siunauksen Kostetin tekstille.
 – Toropainen on löytänyt Margaretan hahmon oikeuspöytäkirjoista. Halusin tietää, olenko nähnyt tämän henkilön oikealla tavalla. Oli tärkeä tietää, etten ole tehnyt vääriä tulkintoja hänen persoonastaan ja roolistaan siinä yhteiskunnassa, jossa hän eli.
 Veli Pekka Toropainen kiittää Kostetin kykyä saada Margaretin hahmo elämään.
 – Jenna Kostetin kirja on rankka. Tuntuu siltä, että näin juuri päähenkilö Margareta on voinut asian elää ja kokea. Minäkin pääsin kirjan henkilöiden pään sisään eri lailla, kertoo Toropainen.
 Kuuntele alta Jenna Kostetin haastattelu.
 Ann-Christin Antell ei väitä, että kaikki kirjassa olisi totta
 1800-luvun Turkuun sijoittuva  Ann-Christin Antellin  kirja  Puuvillatehtaan varjossa  oli kevään myyntimenestys. Teos aloitti sarjan, jonka toinen kirja julkaistaan keväällä.
 Nuori kappalaisen leski  Jenny Malmström  liikkuu Koroistenniemellä, matkustaa kirjassa muun muassa Aurajoella ja vierailee Ruissalon pitsihuviloissa. Tärkein miljöö on kuitenkin oikeasti Aurajoen rannassa sijainnut Barkerin puuvillatehdas.
 Antellin mielestä on tärkeää, että mielikuvitukselle jää tilaa. Hän ei väitä, että kaikki olisi totta. Koulutukseltaan Antell on arkeologi ja kerännyt aineistoa kirjaansa kymmenen vuoden ajan.
 – Monet kirjoittajat kertovat, että kompromisseja täytyy tehdä varsinkin ajallisesti. Tapahtumia on nopeutettava, jotta ne saadaan sopimaan juoneen. Minusta se on sallittua.
 Historialliset romaanit ovat kiehtoneet Antellia teini-iästä lähtien. Parhaillaan Antell on virkavapaalla työstään Turun kirjastosta. Esikoisromaanin menestys yllätti.
 – Kirjoitin romaanin vuodessa. Lähetin sen kustantamoihin, että saisin vähän palautetta. Olin hämmästynyt, kun tuli kustannussopimus, kertoo Antell.
 Turku on Antellin mielestä mainio kohde historiallisten kirjojen näyttämöksi. Siellä kirjoittaja ja lukija pystyvät eläytymään historiaan.
 – Se on aivan täydellinen. Turku on Suomen vanhin kaupunki, ja täällä on onneksi säilytetty paljon vanhaa. Varsinkin 1800-lukua on vielä paljon nähtävissä Vanhalla suurtorilla ja Ruissalon pitsihuviloissa, kertoo Antell.
 Samaa mieltä on Kristiina Vuori.
 – Kirjoitin ensimmäisissä kirjoissani keskiajasta, ja siihen aikaan valta keskittyi Turkuun. Mielenkiintoisimmat tarinat, jotka tutkijat ovat kirjoittaneet meille luettaviksi, löytyvät Turusta, kertoo Vuori.
 Kuuntele alta Antellin haastattelu.
 Voit keskustella aiheesta  Yle Tunnuksella . Kommentointi sulkeutuu 10.10. kello 23.
 Lue lisää:
 Myrkytetty kakku ja sukulaisen pahoinpitely portaikossa – 1600-luvun porvarisnaisten elämä oli tapahtumia täynnä
 Millaisia olivat turkulaisnaiset 1600-luvulla? Tutkija: "He olivat yllättävän vahvasti ja aktiivisesti mukana yhteisönsä toiminnassa"
 "Vielä 20 vuotta tätä samaa?" – Kristiina Vuori otti lopputilin ja nykyään hän on suosittu viihdekirjailija

Enää ei riitä intohimon kiihkeä polte – lukijat vaativat faktoja historiallisilta romaaneilta


Summary: Työpaikoilla pohditaan uusia toimintatapoja, sillä työntekijät haluavat nyt vaikuttaa siihen, missä työnsä tekevät. Työelämäpsykologi muistuttaa, että tottuminen uuteen arkeen voi viedä aikaa.

Mainostoimisto Ilmeen toimistolla Lahdessa on melko hiljaista, mutta useiden koneiden luota kuuluu näppäimistöjen naputusta. Yrityksen työntekijät ovat noin kuukauden ajan tehneet työtä hybridimallin mukaan: osa työstä tehdään kasvokkain, mutta usein työntekijä saa päättää, missä tekee työnsä.
 Luovana strategina työskentelevä  Anna Valkonen  palasi toimistolle ensimmäisten joukossa. Hänelle etätyöskentely oli haastavaa aikaa, sillä luovassa työssä saman pöydän ääressä suunnitteleminen on erityisen tärkeää. Kotona oleva kissa ei täysin korvannut iloa, mitä hän saa työkavereiden kanssa olemisesta.
 – Paluu oli helpottavaa. Teimme etätyössä myös hienoja asioita, mutta kun paluu työpaikalle oli mahdollista, sitä ihan liikuttui, Valkonen muistelee.
 Mainostoimisto Ilmeen luova strategi Anna Valkonen oli ensimmäisten joukossa toimistolla, kun työssä otettiin käyttöön hybridimalli. Hän kuitenkin ymmärtää, ettei kaikkien ole yhtä helppo palata. Dani Branthin / Yle
 Monilla työpaikoilla valmistaudutaan siihen, että työntekijät palaavat pikku hiljaa takaisin toimistoille pitkän etätyöjakson jälkeen. Joillain alueilla etätyösuosituksesta on jo luovuttu, ja valtiovarainministeriö sekä sosiaali- ja terveysministeriö esittävät  valtakunnallisen etätyösuosituksen päättymistä 15. lokakuuta .
 Valtakunnallisen suosituksen päättyessä vastuu riskien arvioinnista ja terveysturvallisuudesta siirtyy entistä enemmän työpaikoille ja työnantajille.
 Vaikka etätyösuositus loppuu, paluuta vanhaan ei ole. Työntekijät haluavat nyt vaikuttaa siihen, missä tekevät työnsä. Yli kolmannes työntekijöistä haluaa jatkossa tehdä etätöitä aiempaa enemmän, selviää  Ylen Taloustutkimuksella teettämässä kyselyssä . Toisaalta lähes yhtä moni ei halua lisää etätöitä.
 Yhteishenki houkuttelee ihmiset takaisin työpaikoille
 Mainostoimisto Ilme valmistautui työhön paluuseen jo kesän alussa tekemällä exit-suunnitelman, jota varten se kartoitti työntekijöidensä toiveita työnteosta. Yritykselle oli selvää, ettei työnteko ole enää samanlaista kuin ennen koronaa.
 – Koettiin, että tämä on seuraava muutos, jossa menemme taas johonkin tuntemattomaan. Siksi ajattelimme, että meillä täytyy olla siihen suunnitelma, kuvailee Ilmeen Lahden toimipisteen johtaja  Susanna Nipuli .
 Työntekijät olivat sitä mieltä, että he ovat tyytyväisempiä, jos saavat vaikuttaa enemmän työntekoonsa. Siksi suunnitelmaan haluttiin mahdollisimman vähän sääntöjä sille, milloin työtä tehdään työpaikalla ja milloin etänä. Työpaikan voi usein itse päättää, kunhan työ sujuu.
 Työtä ei kuitenkaan tehdä täysin ilman sääntöjä. Nyt työntekijät tekevät vähintään kerran viikossa lähityötä.
 – Työpaikalle lähtemiseen voi syntyä kynnys, jos on ollut pitkän aikaa kotona. Tällä säännöllä murretaan sitä kynnystä, Nipuli kertoo.

 Anna Valkosen mielestä työntekijöitä on turha pakottaa työpaikoille. Ilmeessä toimistolle on palattu ripotellen, kun ihmiset ovat olleet valmiita palaamaan. Palaaminen voi olla toisille helpompaa kuin toisille. Pakottamista parempana houkuttimena toimii hyvä yhteishenki.
 – Paluu tapahtuu, kun ihmiset luottavat siihen, että meillä on hyvä yhteishenki ja toimistolle on psykologisesti turvallista tulla.
 Tottuminen uusiin rutiineihin vie aikaa
 Työtapojen muuttaminen voi aiheuttaa myös kuormitusta. Vaikka lähi- ja etätyö olisivat tuttuja, niiden vuorottelu hybridimallissa voi olla monelle uutta. Mehiläisen työterveyspsykologi  Sari Valavuori  muistuttaa, että totutteluun kannattaa työyhteisössä varata aikaa.
 Uusien rutiinien löytäminen voi viedä jopa pari kuukautta. Negatiivisia tunteita voi syntyä, koska työntekijät eivät ole varmoja, millaiseen arkeen he palaavat. Myös huoli omasta tai läheisten terveydestä voi yhä kuormittaa jaksamista.
 Muutoksen keskellä Valavuoren mielestä on tärkeää, että ihmiset kyselevät toisiltaan, miten heillä menee. Työpaikan olisi hyvä sopia milloin tarkastellaan, miten uudet työtavat ovat toimineet.
 Valavuori uskoo, että puolentoista vuoden etätyöaika on ollut niin pitkä, että ihmiset ovat päässeet irti vanhoista toimintamalleista, ja nyt niiden tilalle voidaan ottaa uusia. Silti työpaikkojen on hyvä välillä tarkistaa, ovatko he hyödyntäneet etätyöajan oppeja vai alkaneet valua vanhoihin tapoihin.
 – Puolentoista vuoden etätyöskentelyssä olemme huomanneet asioita, joista haluamme pitää kiinni jatkossakin. Kovassa stressissä olemme kuitenkin alttiimpia palaamaan siihen, mistä selkäytimessä on pitkä historia.
 Uuden edessä Valavuori suosittelee puhumaan ihmisten kanssa hieman enemmän kuin on välttämätöntä. Näin työyhteisössä voidaan välttyä väärinymmärryksiltä ja samalla rakentaa uutta yhteisöllisyyttä.
 Miltä työhön paluu tuntuu etätöiden jälkeen? Voit osallistua keskusteluun 11.10. kello 23.00 saakka.

Työpaikoilla varaudutaan etäsuositusten loppumiseen – Anna Valkonen palasi toimistolle ensimmäisten joukossa: "sitä ihan liikuttui"


Summary: Hickeylla on taustaa teknologia- ja tietoliikennealalla.

Yhdysvaltain presidentti  Joe Biden  ilmoitti perjantaina, että hän  aikoo ehdottaa   Douglas Hickeyta  Yhdysvaltain uudeksi Suomen-suurlähettilääksi.
 Hickey on merkittävä demokraattien varainkerääjä, diplomaatti ja liikemies.
 Valkoisen talon tiedotteen mukaan Hickey on työskennellyt yli 30 vuotta johtajana teknologia- ja tietoliikennealalla.
 Presidentti  Barack Obaman  hallinnon aikana Hickey toimi Milanon maailmannäyttelyn Yhdysvaltain-pääkomissaarina.
 Senaatin pitää vahvistaa Yhdysvaltain suurlähettiläiden nimitykset.

Biden: Douglas Hickey ehdolla Yhdysvaltain uudeksi Suomen-suurlähettilääksi


Summary: Liikenneonnettomuus katkaisi liikenteen valtatie 76:lla Sotkamon ja Kuhmon välillä kokonaan. Poliisi jatkaa onnettomuuden syyn tutkimusta.

Liikenneonnettomuus sattui Sotkamon ja Kuhmon välisellä tiellä Sotkamossa lähellä Ontojokea lauantaina noin klo 9. Osallisena onnettomuudessa ovat henkilöauto ja kuorma-auto. Tapahtumapaikalla on järjestetty liikenteenohjaus ja liikenne-este poistuu poliisin mukaan iltapäivän aikana.
 Tässä vaiheessa poliisi jatkaa asian tutkintaa epäiltynä törkeänä liikenneturvallisuuden vaarantamisena sekä kuolemansyyn selvittämisenä.
 Poliisin johtokeskus ei tiedota asiasta enempää.

Yksi henkilö kuoli ja yksi loukkaantui henkilöauton ja kuorma-auton kolarissa Kainuussa


Summary: Ikäihmisillä ei ole aina mahdollisuutta päästä ulos nauttimaan luonnosta, vaikka tarvetta siihen olisikin. Ivalossa luonto on tuotu sisätiloihin ikäihmisten ulottuville.

Ympärillä kuuluu linnunlaulua, puro solisee, tuuli suhisee ja puolukan varvut tuntuvat pehmeiltä sormenpäihin. Kaikki tämä kuuluu luontoon ja metsään, jota kaikki varmasti joskus kaipaavat. Varsinkin, jos ei enää ole siinä kunnossa, että sinne omin jaloin pääsisi.
 Ivalon ikäihmisten palvelutaloon on rakennettu huone, jossa pääsee nauttimaan luonnosta sisätiloissa. Nellimiläinen  Sammeli Kuuva  istuu pyörätuolissa, eikä metsään pääseminen ole helppoa.
 – Tämä on ihmeellinen huone, ihailee Kuuva ja näyttää oksia ja varpuja hymyssä suin.
 Lähihoitaja  Selma Nuorgam  ojentaa Sammeli Kuuvalle kiven, joka kiiltelee kuin kultakimpale. Kuuva tunnistaa kivilajin granoliitiksi.
 Metsähuoneessa ikäihmiset pääsevät muun muassa koskettelemaan erilaisia kasveja. Nuorgam kertoo, että vastaanotto on ollut varsin positiivinen. On tärkeää, että luonnon iloista pääsee nauttimaan vaikka sitten tällä tavoin.
 – Täällä tuoksuu ihanasti puolukat, kävyt, kivet, kasvit ja puun oksat, jatkaa Nuorgam.
 Lähihoitaja Selma Nuorgam ja vastaava sairaanhoitaja Marika Temisevä kertovat, että ikäihmiset Ivalossa ovat nauttineet kovasti metsähuoneen tarjonnasta.  Anneli Lappalainen / Yle
 Ulkoilemaan pääsee kunnosta riippumatta
 Ikäihmiset pääsevät ulos, vaikka olisivat huonommassakin kunnossa, lupaa vastaava sairaanhoitaja  Marika Temisevä . Viime kädessä siitä kuitenkin päättää ikäihminen itse.
 – Jos asukas itse ei halua lähteä ulos, niin emme vie häntä väkisin. Jos haluaa ulkoilemaan, niin kaikki pääsevät kyllä ulos kunnosta riippumatta, Temisevä sanoo.
 Aktiiviset läheiset auttavat paljon, joskus ulkoilevatkin ikäihmisen kanssa. Lisäksi kesätyöntekijät ja seurakunnan ystäväpalvelu ovat suurena apuna, jotta palvelutalon asukkaat pääset ulkoilemaan.
 Selma Nuorgam esittelee, millaisilla äänillä voi saada suurta iloa aikaan: esimerkiksi hiekan kahina voi tuoda lämpimän tunteen. Anneli Lappalainen / Yle
 Kaikki eivät kuitenkaan halua ulkoilmaan, sääkin voi vaikuttaa siihen pääsekö ulos vai ei. Huonolla säällä on parempi pysytellä sisällä ja vaikkapa nauttia luonnosta metsähuoneessa.
 Lähihoitaja Nuorgam laittaa videon pyörimään metsähuoneen seinälle: siinä näkyvät laajat tunturit ja rakas Saamenmaan luonto.
 Kuluneella viikolla vietetään vanhusten viikkoa teemalla "Luonto antaa voimaa".

Luonto tuli ikäihmisten luo – Ivalon palvelutalon asukkaat pääsevät kokemaan metsän hajuja ja kuulemaan luonnon ääniä sisätiloissa


Summary: Milad Dehghan tietää, että provoamisella saa näkyvyyttä. LEVELI-podcastissa hän pilkkaakin poliitikkoja ja intoilee salaliitoista. Dehghan kannattaa sellaista sananvapautta, jossa koronarokotekriittisistä puheistakaan ei tarvitse kantaa vastuuta.

– Talibanin johtaja!  Milad Dehghan  huudahtaa spontaanisti nähdessään itsestään otetun tuimailmeisen valokuvan ja päästää samalla remakat naurut.
 Suositun LEVELI-podcastin juontaja ja Slim Mill -taiteilijanimellä rap-muusikon uraa luonut Dehghan nousi otsikoihin muutama viikko sitten, kun hänet  erotettiin  perussuomalaisista. Puolue ei kommentoinut erottamisen syitä, mutta LEVELIssä perussuomalaisten uutta johtoa oli jo tuolloin käsitelty hyvin raisusti ja kriittisesti.
 Dehghan valittiin kuntavaaleissa Vantaan kaupunginvaltuustoon, mutta erottamisen myötä hän sai  lähtöpassit  myös perussuomalaisten valtuustoryhmästä.
 Iranilaistaustainen Dehghan, 29, löysi perussuomalaisista poliittisen kodin jo liki vuosikymmen sitten, jolloin hän liittyi puolueen nuorisojärjestöön.  Timo Soinin  kielteinen suhtautuminen Kreikan tukipaketteihin ja Euroopan unioniin kolahtivat.
 – Perussuomalaiset oli ainoa puolue, joka omasta mielestäni edusti ja edisti vapautta. Viimevuotisten kunnallisvaalien alla kysyimme myös LEVELIn yleisöltä, minkä puolueen ehdokkaaksi lähtisimme. Vastaus oli että perussuomalaisten. Tämä oli ikään kuin vahvistus linjallemme.
 Ei ole ihan jokapäiväistä, että maahanmuuttajataustainen räppäri lähtee perussuomalaisten kyytiin. Dehghanin mukaan tämä onkin toisinaan poikinut hämmennystä.
 – Esimerkiksi räppärikollegani  Mahku  ihmetteli aluksi asiaa, mutta ymmärtää minua nyt jo paremmin. Tietysti tästä asiasta revitään usein myös huumoria, ihan etnisen taustanikin takia.
 Milad Dehghan viihtyy metsässä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Milad Dehghanin mukaan iranilaistausta näkyy temperamentissa ja rohkeudessa: – Olen saanut hyvän kasvatuksen kotikaupungissani Jyväskylässä. Olenkin aina sanonut, että olen syntynyt Suomessa ja tulen kuolemaankin täällä, mutta en unohda koskaan omaa kulttuuriani.  Jussi Mankkinen / Yle
 Milad Dehghan ja sormus.  Jussi Mankkinen / Yle
 Kulttuuri-, viihde- ja taidealoilla perussuomalaisten julkiset kannattajat ovat harvassa. Vastavirtaan uivan Dehghanin mukaan kyse on leimautumisen pelosta. Viime vuonna perussuomalaiset joutuivat tulilinjalle, kun  Gettomasan  ja  Brädin  kaltaiset tunnetut kotimaiset räppärit eivät halunneet  puolueen kuntavaalimainoksia  tuoreelle SuomiRäp -radiokanavalle.
 – On suorastaan vaarallista, jos osoittautuu kulttuurialalla perussuomalaiseksi. Sellainen voi vaikuttaa työhösi ja sosiaalisiin kontakteihisi.
 Korona-aikana Dehghan on seurannut huuli pyöreänä kulttuuripiirien suhtautumista hallituksen rajoituksiin ja toimenpiteisiin.
 – Näen tekopyhyyttä siinä, miten kulttuuriala on ikään kuin suojellut hallituspuolueita. Hallitus kusi pitkään kulttuuriporukoiden niskaan, mutta mitään radikaalia vastaiskua ei tullut. Tai näin yhden mielenosoituksen, eikä sekään mielestäni auttanut yhtään mitään. Hyvä taide on rohkeaa, mutta rohkeutta ei ole taiteilijoissa viime aikoina näkynyt, mitä olen suuresti ihmetellyt.
 Useat taiteilijat ovat kritisoineet julkisesti hallitusta kulttuurialan kaltoinkohtelusta koronan aikana, mutta Dehghanin makuun kritiikki on selvästi ollut liian pliisua ja sovinnaista. Kulttuuriväen sijaan Dehghan haluaakin kiitellä rohkeudesta – mutta ei muusta – Elokapina-liikettä.
 – Arvostan heidän rohkeuttaan pistää hanttiin viranomaisille, mutta en kannata heidän edustamiaan aatteita.
 Äskettäin Dehghan vieraili Sipoossa sijaitsevassa Lemminkäisen temppelissä...   Jussi Mankkinen / Yle
 ...ja häntä kutsutaan myös Myyrmäen shamaaniksi.  Jussi Mankkinen / Yle
 Parodiaräppiä ja bilebiisejä huumeista
 Milad Dehghanin alias Slim Millin räp-ura lähti liikkeelle varsin vauhdikkaasti viitisen vuotta sitten, ja esimerkiksi Lähi-idän kulttuureihin liitettyjä stereotypioita kursailemattomasti esittelevää  KEBAB -videota on katsottu Youtubessa lähemmäs neljä miljoonaa kertaa. Kuvia kumartelematon parodiaräp osui oikeaan saumaan.
 – Tahdoin kylläkin räpätä, mutta en ollut siinä kovinkaan taitava. Parodian kohdalla saa paljon asioita anteeksi, koska sinua ei oteta muutenkaan kovinkaan vakavasti.
 Toinen syy parodiaräppäämiseen oli sananvapauden rajojen testaaminen.
 – Halusin ujuttaa taiteeseen asioita, jotka normaalisti herättäisivät kuohuntaa. Kun konteksti oli tämä, huumeisiin ja naisten alistamiseen liittyvät seksistiset ja toinen toistaan härömmät sanoitukset hyväksyttiin täysin, mikä on mielenkiintoista. Jotkut törkeimmistä biiseistä olivat hittejä nimenomaan naisten keskuudessa – moni asia siis toimi päinvastoin kuin ensin oletin.
 Dehghanin mukaan tuon ajan bilebiiseissä á la  Petri Nygård  myös läträttiin lähinnä alkoholilla.
 – Tuollainen kyllästytti. Pohdin, että jos alkoholia voi tuolla tavalla ihan vapaasti glorifioida, niin miksei sitten huumeitakin. Halusin tehdä huumebilebiisejä, ja koska siihen aikaan ei juuri räpätty LSD:stä, tein sitten  XDLSD -laulun.
 Milad Dehghania kiinnostavat erilaiset salaliittoteoriat.  Jussi Mankkinen / Yle
 Dehghanin mukaan salaliittoteoriat tarjoavat asioihin erilaista perspektiiviä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Salaliittoteorioita käsitellään myös LEVELI-podcastissa.  Jussi Mankkinen / Yle
 "Suomesta on tullut uusi Pohjois-Korea"
 Milad Dehghanin vakioaiheisiin kuuluu sanan- ja ilmaisunvapauden korostaminen: Suomessa on hänen mielestään aivan liikaa sääntöjä.
 Poliittinen korrektius ei Dehghanin arvomaailmaan kuulu.
 – Omassa lapsuudessani monissa asioissa oltiin paljon löysempiä, nyt asioita tiukennetaan tekemällä lakisäädöstä vihapuheesta. Toivottavasti tällainen lakipykälä ei koskaan toteudu. Sananvapautta rajoittavat myös kiihottaminen kansanryhmää vastaan -käsite ja tiettyjen termien sensurointi. Olen jo käynyt päiväkodin, enkä halua viettää loppuelämääni missään yhteiskunnan päiväkodissa.
 Suomessa sananvapauteen kuuluu myös vastuu sanomisistaan. Esimerkiksi kunnianloukkaus ja kiihottaminen kansanryhmää vastaan ovat rikoksia. Deghanin käsitys sananvapaudesta on selvästi toinen.
 – Mielestäni Suomi on menossa samaan suuntaan kuin Pohjois-Korea: järjestystä on ihan liikaa ja pientä kaaosta pitäisi olla enemmän. Me pidämme Pohjois-Koreaa vastenmielisenä paikkana, mutta eroaako Suomi tietyissä asioissa loppujen lopuksi kovinkaan paljon Pohjois-Koreasta?
 Tuoreen  lehdistönvapausindeksin  mukaan Suomi on toisena ja Pohjois-Korea toiseksi viimeisenä, mutta Dehghan haluaa rinnastaa nämä kaksi valtiota toisiinsa.
 Esimerkki kuvaa Dehghanin tapaa puhua: hän esittää raflaavia, värikkäitä, valtavirrasta poikkeavia väittämiä, joiden totuuspohjasta voi toisinaan olla vähintäänkin montaa mieltä. Haastattelun aikana selviää, että hän toimii näin aivan tietoisesti.
 Milad Dehghan ei harrasta poliittiista korrektiutta.  Jussi Mankkinen / Yle
 "Jokainen päivä tulisi mieltää aprillipäiväksi"
 Tietynlaista sananvapautta toteutetaan myös Youtubessa ilmestyvässä LEVELI-podcastissa, jossa Dehghan ja toinen juontaja  Nico Giansanti  perkaavat ja pilkkaavat perinteisen median uutisantia ja poliitikkoja.
 – Sananvapauteen kuuluu myös se, että pilkkaa ja ottaa pilkan vastaan. Meistä tulee heikko yhteiskunta, jos emme kestä minkäänlaista kritiikkiä tai pienintäkään painetta. Jos me LEVELIssä teemme kuvamanipulaatioita, joissa henkilöille pistetään virtuaalinen pellenenä, niin kyllähän sellaisen pitäisi kestää.
 Tosin pilkka on usein pellenenää rajumpaa. Dehghan ja Giansati esimerkiksi pistivät vihreiden puheenjohtajan, sisäministeri  Maria Ohisalon  virtuaaliseen vankilaan. Ohisalon taannoinen  liikuttuminen  omasta puheesta oli juontajakaksikolle liikaa, ja ministeri laitettiin kyynelehtimään kaltereiden taakse.
 Dehghanin mielestä LEVELIssä esiintyvää julmaakin rienaamista voi perustella Yhdysvaltojen entisen presidentin  Donald Trumpin  kohtelulla.
 – Donald Trumpia sai pilkata, haukkua ja dissata valtavirtamedian ohjelmissa ihan miten paljon vaan neljän vuoden ajan, mikä oli todella  fine : siinä ei kuulemma ollut minkäänlaista ongelmaa, koska kyseessä oli julkisuuden henkilö. Ajattelimme että hetkonen, jos tämä kerran on hyväksyttävää, niin mennään sitten samalla linjalla, ja toivottavasti tämä sitten on hyväksyttävää ihan kaikkien kohdalla.
 Viime aikoina LEVELIn jaksoissa on ollut usein esillä koronarokotekriittinen asenne. Entäpä jos ohjelman takia joku jättää rokotteen ottamatta ja sairastuu vakavasti, mikä on silloin juontajan vastuu?
 Tällaisia asioita Milad Dehghanilta kysytään varsin usein, eikä hän suostu ottamaan vastuuta muiden ihmisten valinnoista, vaikka itse niitä suosittelisi.
 – Jos sanon jollekin että hyppää alas kalliolta ja se hyppää, se ei ole minun vikani. En halua, että asioista viestitetään vain yhtä ainoaa puolta, ja kannustan ihmisiä tutkimaan eri tietolähteitä. Haluan, että joka ikinen päivä mielletään aprillipäiväksi – että mihinkään ei voi luottaa tai uskoa. Joku voi toki sanoa, että uhrejakin voi tulla, mutta toisaalta kukaan meistä ei elä ikuisesti.
 "Tee itse omaa tutkimusta" on kuitenkin  varsin yleinen rokotekriitikoiden argumentti , vaikka rokotteen tutkiminen itse on todennäköisesti maallikolle ylivoimainen tehtävä. Lisäksi tavalliset ihmiset eivät yleensä tee itse tutkimusta monista muistakaan asioista, jotka heidän arkeensa vaikuttavat.
 Dehghanin rap-muusikon ura on ollut tauolla jo jonkin aikaa. Aiemmin hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Mahkun kanssa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Informaatiosota on likaista peliä
 Sillä, mitä Dehghan sanoo ja ajattelee, on merkitystä, koska hänellä on iso yleisö. Parhaimmillaan LEVELIn jaksoilla on ollut lähes 60 000 katsojaa, seuraajiakin kanavalla on 50 000. Hän uskoo, että suosion syynä ovat podcastin näkemykset, jotka ovat täysin päinvastaisia kuin perinteisellä medialla.
 LEVELIssä nostetaan toisinaan esille myös salaliittoteorioita, ja Myyrmäen shamaaniksikin kutsuttu Milad Dehghan kiinnostui aihepiiristä jo ala-asteikäisenä.
 – 9/11 ja WTC-tornien romahtaminen herättivät monenlaisia ajatuksia ja ryhdyin pohtimaan, oliko kyseessä terrori-isku vai jotakin muuta. Tämän jälkeen löysin vapaamuurarit, joista siirryin esoteriaan ja okkulttisiin juttuihin.
 Eräs tunnettu nykyajan salaliittoteoria väittää, että maa onkin litteä, ei siis pallonmuotoinen. Dehghanin mukaan salaliittoteorioilla – myös tällaisilla – halutaan herättää kysymyksiä ja virkistää ajattelumalleja.
 – Sanotaan, että matkustan aikakoneella keskiajalle, jolloin maan uskottiin olevan litteä. Tapaan siellä paikallisen ihmisen, jolle kerron, että maa onkin pyöreä ja että vesi pysyy pallon pinnalla gravitaatiovoiman avulla. Ja että maapallo lisäksi pyörii akselinsa ympäri ja että se sinkoilee eteenpäin avaruudessa. Keskiajan ihminen sanoisi minulle taatusti, että teoriasi on ihan pähkähullu ja mene hoitoon. On siis kiinni perspektiivistä, kuinka nämä asiat ajatellaan. Käsitys pyöreästä maasta tuntuu absurdilta sellaiselle ihmiselle, joka on koulutettu ja kasvatettu litteään maahan.
 Syystä tai toisesta litteään maahan uskovia ihmisiä ei tarvitse etsiä keskiajalta: heidän joukkonsa on kasvava, ja mukana on myös  julkisuuden henkilöitä .
 Milad Dehghan provosoi mielellään, ja tähän löytyy syyksi muun muassa se, että hän tiedostaa hyötyvänsä siitä itse:
 – Nopein tapa saada julkisuutta ja kuuluisuutta on provosointi. Räp-urani alussa haukuin koko ajan  Mikael Gabrielia  sekä  Arttu Lindemania , ja se toimi loistavasti. Psykologisesti tämä menee siten, että haukuttavan kohteen pitää olla sinua isompi. Jos vaikka dissaisin pääministeri  Sanna Marinia , ihmiset kokisivat minun olevan hänen kanssaan samalla tasolla. Informaatiosota on aina likaista peliä, eikä sitä voiteta rakkaudella.
 Milad Dehghan ja syksyinen metsä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lue myös:
 Palkittu näytelmä syyttää kulttuurieliittiä muiden väheksymisestä – ohjaaja: “Meillä on taipumus olla näkemättä omaa ylimielisyyttämme”
 Frozen-elokuvaa on väitetty villin Disney-juonen peittelyksi – Netti on täynnä salaliittoteorioita, mutta kuinka yleistä on totinen usko niihin?

Räppäri, poliitikko, nuorisoidoli, shamaani: tällainen mies on mielipiteitä jakava Milad "Slim Mill" Dehghan, joka sai potkut perussuomalaisista


Summary: Sairaalat ja terveyskeskukset pyörivät  henkilöstön joustoilla. Kysyimme yliopistosairaaloilta, kuinka paljon niissä tehdään tuplapäiviä. Tilannetta on yritetty ratkoa paikallisilla hälytyskorvauksilla.

Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS)

Tamperelainen sairaanhoitaja  Jessica Mähönen  ihmettelee, mitä on tapahtunut hänen unelma-ammatilleen.
 Mähönen käy töissä Ylöjärven terveyskeskuksessa. Kolmen lapsen äiti on tehnyt kolmivuorotyötä viitisen vuotta. Työntekijöistä on pula, ja hoitajia pyydetään usein jäämään tuplavuoroon.
 Mähönen laskee, että pyyntöjä tulee, jos ei nyt päivittäin, niin useita kertoja viikossa. Tuplapäivänä tehdään esimerkiksi aamu- ja iltavuoro putkeen. Viikonloppuisin hoitajat etsivät usein itse myös uuden työntekijän sairastuneen tilalle.
 – Jos joku on poissa, whatsapp laulaa. Sen lisäksi meillä on lista, jota soitellaan läpi. On ihan meidän työntekijöiden vastuulla, saadaanko joku korvaamaan puuttuva työntekijä.
 Ylitöitä tehdään, koska hoitajista on niin kova pula. Väki vanhenee, ja voimaan on astunut uusi hoitajamitoituslaki ympärivuorokautiseen hoitoon. Hoitoala ei enää houkuttele nuoria samaan tapaan kuin ennen.
 Palkkauskaan ei vastaa henkilökunnan odotuksia. Jatkuvia rekrytointiongelmia oli viime vuonna kolmanneksella kunnista.
 Vuoronvaihdosta 25 euroa lisää palkan päälle
 Jessica Mähönen viihtyy työssään, mutta tekee tällä hetkellä 80-prosenttista työaikaa, jotta aikaa jäisi myös perheelle.
 Vororonavaihdosta palkan lisäksi maksettava korvaus ei Mähöstä tyydytä.
 – No ei. Jos työnantaja pyytää vuoron vaihtoa, siitä maksetaan 25 euroa. Kovin moni ei sillä liikahtaisi. Ehkä tässä vedotaan meidän velvollisuuteemme hoitajina.
 Hoitajajärjestö Tehyn tutkimuksen mukaan hoitajia kuormittaa eniten hoitajapula. Toisena tulee pätevien sijaisten puute. Hoitajien kuormituksen kasvamista on tutkittu kolmena vuonna peräkkäin.
 Ylitöistä osa rahana, osa menee työaikapankkiin
 Yle kysyi viideltä yliopistosairaalalta, kuinka paljon niissä tehdään tuplapäiviä ja ylitöitä. Vastaukset saatiin neljästä yliopistosairaalasta.
 Yliopistosairaalat korostavat, että ylitöiden tekeminen on työehtosopimuksen mukaan vapaaehtoista.
 Hoitajat eivät kuitenkaan välttämättä koe näin.
 Paine tehdä ylitöitä ja tuplavuoroja kasvaa hoitajapulan myötä, muistuttaa hoitajajärjestö Tehyn järjestöjohtaja  Sari Viinikainen . Kieltäytyminen ei ole helppoa.
 – Valitettavasti terveydenhoito pyörii tällä hetkellä hoitohenkilökunnan joustojen varassa, Viinikainen sanoo.
 Tehyn järjestöjohtaja Sari Viinikainen kysyy, kuinka kauan hoitoalaa voidaan pyörittää henkilökunnan joustamisella. Rami Moilanen / Yle
 Eniten pulaa leikkaus- ja syöpäosastoilla
 Miten paljon ylitöitä sitten tehdään? Kyselystä selviää, että mittaaminen on hankalaa.
 Esimerkiksi Pohjois-Pohjanmaalla ja Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirissä ylitöitä ja pyhälisiä voi siirtää myös työaikapankkiin ja pitää vapaana.
 Erikoissairaanhoidossa suurin henkilökuntapula näyttää vaivaavan syöpäosastoja, leikkaussaleja ja teho-osastoja. Sijaisia ei voi ottaa mistä tahansa, joten oman henkilökunnan on tehtävä enemmän.
 Tilannetta yritetään vauhdittaa paikallisilla hälytyskorvauksilla. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri maksaa vuoronvaihtajille ja tuplapäivän tekijöille 150 euroa palkan ja vuorokorvausten lisäksi. Korvausta voi tosin saada vain kolme kertaa kolmessa viikossa.
 HUS:in vastaava ylihoitaja  Taina Ala-Nikkola  haluaa aidosti uskoa siihen, että valinta ylitöiden tekemisessä on hoitajilla.
 – Hälytyskorvaus houkuttelee lisätöihin myös niitä, jotka eivät ole aiemmin tehneet ylitöitä esimerkiksi perhetilanteen takia. Sillä halutaan myös estää ylitöiden kasaantuminen aina samoille ihmisille.
 Riita hälytyskorvauksesta ratkesi
 Hälytyskorvaus on käytössä myös Oulussa ja Turussa. Paikallinen sopiminen ei ole kuitenkaan mutkatonta.
 Korvauksesta käytiin Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirissä syksyllä pitkä kiista. Kiistan aikana hoitajaliitto Tehy ilmoitti ylityö- ja vuoronvaihtokiellosta.
 Sopui syntyi syyskuun puolivälissä ja  hälytyskorvausta nostettiin 30 prosenttia . Hälytysraha on nyt arkisin 83,50 euroa sekä viikonloppuisin ja arkipyhinä 116,75 euroa. Kesäkauden korvauksiin ei tehty korotuksia.
 Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin ylihoitaja  Pirjo Lukkarila  myöntää, että työntekijöiden löytäminen tietyille osastoille on hankalaa.
 – Leikkaus- ja anestesiaosastot ovat haastavia. Hälytysrahalla yritetään houkutella. Sitä maksetaan, jos hoitaja vaihtaa esimerkiksi aamuvuoron iltaan tai aikaistaa työvuoroaan.
 Kun koronan hoito vähenee, siitä liikenevät hoitajat tarvitaan purkamaan hoitojonoja. Berislav Jurišić / Yle
 Kymmenen tuntia kolmessa viikossa
 Pirkanmaan sairaanhoitopiirissä ylitöitä on tehty tänä vuonna keskimäärin kymmenen tuntia hoitajaa kohden kolmessa viikossa. Hoitajapula vaikeuttaa toimintaa muutenkin: kiireettömiä leikkauksia on siirretty ja sairaspaikkoja vähennetty.
 Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirissä ylitöitä tulee vähemmän, keskimäärin 1,6 tuntia kolmessa viikossa. Keväällä ylitöiden määrä kasvoi, mutta nyt ollaan viime syksyn lukemissa.
 Hoitajapula on kuitenkin tuttu ilmiö myös Turussa. Toimintaa on pitänyt vähentää.
 – Osastoja on jouduttu yhdistämään esimerkiksi lastenklinikalla, ja toimenpiteitä on peruttu potilasturvallisuuden takia, kertoo Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin henkilöstöjohtaja  Saija Stenbacka  sähköpostissaan.
 Koronatestaajat palaavat muihin töihin
 Äkkiseltään voisi ajatella, että koronatestaamisen ja jäljityksen vähentäminen helpottaisi hoitajapulaa. Hoitajajärjestö Tehy kuitenkin arvioi, että kun hoitajat palaavat omaan työhönsä, heitä tarvitaan purkamaan korona-aikana syntyneitä hoitojonoja.
 On tehtävä kaihileikkauksia, korjattava lonkkia ja hoidettava hampaita.
 Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirissä odotellaan tilanteen helpottumista.
 – Kyllä se osaltaan hieman helpottaa, koska testaamiseen ja jäljittämiseen kohdistettuja resursseja voidaan käyttää muuhun toimintaan, vastaa Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin ylihoitaja Pirjo Lukkarila sähköpostissa.
 Toisaalta koronatestejä ovat tehneet lähinnä bioanalyytikot. Pirkanmaalla koronatestaus on ulkoistettu ja HUS:ista kerrotaan, ettei työntekijöitä ole juuri lähtenyt koronatestaajiksi.
 Tamperelainen Jessica Mähönen toivoo, että jaksaa ammatissaan eläkeikään saakka. Hän tekee nyt 80-prosenttista työaikaa, jotta aikaa jäisi myös perheelle. Marko Melto / Yle
 Digihoitajana olisi helpompaa
 Tamperelainen Jessica Mähönen uskoo jatkavansa sairaanhoitajana eläkeikään asti. Hän nauttii etenkin potilaiden kohtaamisesta. Moni työkaveri on kuitenkin lähtenyt digihoitajaksi. Työ on kevyempää: potilaita ei tarvitse nostella.
 Terveyskeskuksessa ylitöitä kertyy, eikä niistä aina kehtaa kieltäytyä. Potilaat ovat iäkkäitä ja varmaa on, ettei heidän määränsä tulevaisuudessa vähene.
 – Tehdään vajaalla miehityksellä, tehdään pitkiä vuoroja. Saatetaan tehdä iltavuoro ja siihen vielä päälle yövuoro eli tuntejahan tulee ihan älyttömästi.
 Mähönen katsoo joskus aamuvuorossa ihmeissään, kun hän näkee samat kasvot, jotka juuri olivat edellisenä päivänä lähteneet tuplavuorosta.
 – Tämä on myös eettinen kysymys. Potilaat ei enää saa sitä hoitoa, mitä tarvitsevat.
 Asiasta voi keskustella sunnuntaihin 10.10. kello 23 saakka.
 Hoitajien joukkopako ajoi Rovaniemen terveyspalvelut akuuttiin kriisiin – kaupunki esittää lääkkeeksi yli 20 uutta vakituista työpaikkaa
 Pohjois-Karjalassa pelätään uusia terveyskeskusten sulkuja – hoitajapulan aallonpohja ohitettu, mutta tilanne on yhä vakava
 Kyselyn mukaan lähes kaikki alle kolmekymppiset hoitajat harkinneet alanvaihtoa – Tehyn puheenjohtaja: "Potilasturvallisuus on vaarantunut munasolusta mummoon"

"Jos joku on poissa, whatsapp laulaa ja sijaiset hankitaan itse" – Hoitajapulaa paikataan kalastelemalla henkilöstöä tuplavuoroihin ja ylitöihin


Summary: Äärijärjestö Isisin valta-asema kukistui, mutta se jatkaa yhä toimintaansa ja rekrytoi uusia jäseniä.

Äärijärjestö Isis jätti jälkeensä Irakiin paitsi kasoittain ruumiita, tuhoutuneita asuinalueita ja yhteiskunnallista sekasortoa, myös joukoittain lapsia ja nuoria, jotka ovat jääneet yhteiskunnan ulkokehälle.
 Isis-taistelijoiden perheissä syntyi ja kasvoi hirmuhallinnon aikana lapsia, jotka Isisin vallan päätyttyä kantavat Irakissa Isis-lapsen leimaa. Heidän isänsä voivat olla kuolleita, kadoksissa tai vangittuina. Lasten äidit ovat saattaneet osallistua aktiivisesti Isisin toimiin tai ainakin tukea liikettä muutoin, ja näin ollen heitä on vangittu tai ainakin heidän osuuttaan osana Isis-järjestelmää yritetään selvittää.
 Maan oikeudenkäyttöä leimaa mielivalta ja korruptio. Tunnustuksia saadaan myös kiduttamalla, eikä asianmukaista puolustusta välttämättä ole saatavilla, sillä Isis-perhe asiakkaana ei juuri juristeja houkuttele.
 Maanpuolustuskorkeakoulun apulaissotilasprofessori  Antti Paronen  pitää vangittujen suurta määrää ja oikeusprosessien pituutta ongelmana.
 – Oikeusistuimet eivät langeta riittävän nopeasti tuomioita tai sen enempää armahda näitä taistelijoita. Näin ollen käymistila pysyy päällä, jos tällaista sanaa voi käyttää. Se on aika iso tekijä tyytymättömyydelle.
 Irakissa joutuu herkästi epäillyksi Isis-yhteyksistä ja jo pelkkä epäily voi aiheuttaa ihmiselle ja hänen perheelleen suuria vaikeuksia.
 – Syyttäminen ja Isis-jäsenyyden tai -sympatioiden perusteella annetut rangaistukset, väkivalta ja kosto ovat olleet merkittävä ongelma, samoin kuin epäluottamus yhteisöjen sisällä, sanoo Ulkopoliittisen instituutin tutkija  Mariette Hägglund .
 Ilman papereita ei saa apua
 Norjan pakolaisneuvoston raportissa arvioidaan, että Isis-vallan päätyttyä jo pelkästään maassa olevilla leireillä eli noin 45 000 lasta, joilla ei ollut virallista syntymätodistusta tai muita laillisia dokumentteja henkilöllisyydestään. Kansalaisjärjestön raportin mukaan nämä lapset uhkaavat jäädä eliniäkseen yhteiskunnan marginaaliin ilman koulutusta tai mahdollisuutta päästä esimerkiksi terveydenhuollon piiriin.
 Lapset ja nuoret ovat voineet jäädä nyky-Irakin järjestelmän ulkopuolelle siksi, että heidän perheillään on saattanut olla ainoastaan Isis-hallinnon myöntämiä asiakirjoja, joita Irak ei tunnusta. Osa asiakirjoista on hukassa tai tuhoutunut tai ne joutuivat aikanaan Isisin haltuun. Osan dokumenteista on Irakin turvallisuuskoneisto takavarikoinut, jos perhettä on epäilty Isis-yhteyksistä. On lapsia, joista ei kukaan tiedä mitään.
 Osalla lapsista on ulkomaalaistausta, sillä esimerkiksi Euroopasta liittyi äitejä lapsineen Isisin piiriin. Tämä tekee ongelmasta kansainvälisen, kuten Suomessakin on huomattu al-Holin leirillä olevien suomalaisäitien ja heidän lastensa tilanteesta.
 Pitkät käsittelyajat ja korruptio
 Ulkomaalaiset naiset saivat Isis-jäsenten kanssa lapsiakin. International Peace Institute -järjestön Global Observatory arvioi, että Irakin ja Syyrian alueilla syntyi tuhansia lapsia vanhemmille, joista ainakin toinen oli kotoisin muualta.
 Lisäksi alueella on nuoria, jotka liittyivät Isisiin omin päin tai jotka Isis kaappasi tai houkutteli joukkoihinsa.
 Irakin hallinnon kyky tai halu selvittää ihmisten henkilöllisyyksiä on heikko, sillä järjestelmä on sekä rapautunut että ruuhkautunut. Luotettavien tietojen saanti voi olla mahdotonta, eivätkä asiat näin ollen etene lastenkaan osalta. Irakin ongelmat – taloudelliset, poliittiset, turvallisuus, eri väestöryhmien, kuten shiiojen ja sunnien jännitteet – ovat massiivisia, eikä äärijärjestöön kuuluneiden perheiden tai niiden lasten hyvinvointi välttämättä päädy irakilaishallinnon hoidettavien asioiden kärkeen.
 Valtio on korruption läpitunkema korkeimmasta poliittisesta johdosta alimpiin virkamiehiin saakka, luonnehtii Maanpuolustuskorkeakoulun Paronen maan yhtä keskeistä ongelmaa.
 Häpeän poltinmerkki
 Lapset perheineen elävät tilanteessa, jota Ulkopoliittisen instituutin Hägglund kuvaa limboksi. Heitä ei haluta kotiseuduilleen, eikä mikään yhteisö halua ottaa heitä vastaan.
 – Jo pelkästään se, että sinua epäillään Isisin jäseneksi, aiheuttaa niin paljon häpeällistä leimaa, stigmaa, että sinua ei enää koskaan hyväksytä osaksi omaa yhteisöä.
 Eräät hyljeksityistä lapsista ovat syntyneet Isisin jesidinaisiin kohdistuneiden raiskausten seurauksena. Heitä eivät jesidit aina hyväksy osaksi omaa yhteisöään.
 – Isoja kysymyksiä ovat sovinto ja luottamus, joita on hyvin vaikea saavuttaa. Kun puhutaan Isis-yhteydestä, niin miten yhteisöt pääsevät tästä eteenpäin, pystytäänkö antamaan anteeksi, pystytäänkö antamaan oikeutta heille, jotka ovat kokeneet vääryyksiä, Hägglund pohtii.
 Lapset ovat hyvin erilaisessa asemassa ikänsä perusteella. Teini-ikäinen on voinut lapsisotilaana olla mukana järkyttävissä julmuuksissa, mutta pienet lapset eivät edes ymmärrä, mistä on ollut kyse.
 – Vanhempiin lapsiin suhtaudutaan paljon tiukemmin esimerkiksi turvallisuusuhkana, Hägglund sanoo.
 Tuoreessa ranskalaisdokumentissa  Enfants de Daech  kerrotaan Isisin piirissä kasvaneiden lasten tukalasta tilanteesta. Siinä koulun ulkopuolelle jätetty pieni poika kertoo halustaan opetella laskemaan eli oppia "niitä juttuja -yksi, kaksi". Hänet ajettiin pois koulusta taustansa vuoksi "Isis-pentuna".
 Suomessa dokumentti on nähtävissä Ylen Areenassa nimellä Irakin kadotetut lapset.
 Isis ei ole lyöty
 Isisin valta kaatui vuonna 2019, mutta väkivaltaiset solut tekevät edelleen hyökkäyksiä. Isisin julistamalla islamilaisella valtiolla eli kalifaatilla oli viime vuosikymmenellä hallinnassaan enimmillään merkittäviä osia Irakista ja naapurimaasta Syyriasta.
 Brysselissä toimivan Egmont Instituten vieraileva tutkija Juha Saarinen muistuttaa, että Isisiä ei ole voitettu. Hänen mukaansa Isisiä ei ajettu pois, vaan se ajettiin maan alle, ja tällaisena se toimii aktiivisesti eri puolilla Irakia ja Syyriaa.
 – Ei ehkä niinkään ole kyse Isisin uudesta tulemisesta tässä vaiheessa, vaan pikemminkin kyseessä on uusi vaihe Isisin vastaisessa konfliktissa. Tämä on usein virheellisesti esitetty siten, että Isis olisi voitettu ja että nyt ruvetaan vakauttamaan Irakin yhteiskuntaa.
 Saarinen huomauttaa, että Isisin yksi tavoitteita on varmistaa kalifaatin uusi nousu ja se tekee näin harjoittamalla terrorismia ja kumouksellista sodankäyntiä salassa.
 – Nyt taistellaan hyvin toisenlaista Isisiä vastaan.
 Saarinen arvioi, että Isis on verrattain hyvin resursoitu sekä taloudellisesti että taistelijoiden suhteen. Hänen mukaansa on merkkejä myös siitä, että Isis osallistuu yhä enenevässä määrin lailliseen liiketoimintaan.
 – Ei ole epäilystäkään, ettei Irak olisi edelleen verrattain otollinen toimintaympäristö Isisille. Mitään välitöntä kalifaatin uutta nousua ei silti kannata odottaa, Saarinen sanoo.
 Potentiaalia väkivaltaan on
 Isis-yhteyksistä epäillyt tai ääriliikkeessä toimineet lisäävät merkittävästi maan epävakautta, vaikka heidän määrästään ei ole luotettavia tietoja, arvioi Maanpuolustuskorkeakoulun Paronen.
 – En ollenkaan epäilisi, ettei Isisin jäljellä oleva verkosto parhaansa mukaan yrittäisi tätä hyödyntää rekrytoinnissa ja olisi aktiivisesti tätä hyödyntänytkin.
 Parosen mukaan Isisin hengessä toimintaa jatkavia on useita tuhansia. Nyrkkisääntönä voisi pitää määrää 8 000:n ja 9 000:n välillä.
 Hän huomauttaa, että Isis-taistelija ei välttämättä ole ihminen, joka odottaa tukikohdassa käskyä, vaan hän voi yhtenä päivänä olla taksinkuljettaja ja toisena terroristi. Isis on jatkanut toimintaansa verkostomaisena ja sen aktiivisuus perustuu siihen, miten paljon liike saa piiriinsä toimijoita ja miten se pääsee käsiksi aseisiin. Osa Isisin perinnön jatkajista voi löytyä vankiloista tai leireiltä.
 – Niin kauan kuin näitä ihmisiä pidetään vangittuina isoissa määrin ja valtavissa keskittymissä, se on ongelma. Toisaalta heitä ei voi vapauttaakaan, sillä heidän konflikti- ja väkivaltapotentiaalinsa tunnetaan hyvin.

Irakissa elää joukko alaikäisiä, jotka ovat pudonneet kaiken ulkopuolelle – Isis-perheiden lapsia syrjitään rankasti


Summary: Ilmastonmuutos ja Elokapinan toiminta herättävät nyt laajasti keskustelua myös kirkon piirissä. Helsingin piispa Teemu Laajasalo muistuttaa, että ilmastonmuutoskeskustelussa kirkon tehtävä on lisätä myös toivoa.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispa

Viikko sitten Helsingin entinen piispa  Eero Huovinen  puolusti ympäristöliike Elokapinaa  Helsingin Sanomien mielipidesivuilla.  Huovinen kirjoitti, että Elokapina-liikkeen huolet ovat niin tärkeitä, ettei niitä voida enää sivuuttaa.
 Huovinen kertoo Ylelle, että hänestä julkisuudessa huomio on tuntunut kiinnittyvän Elokapinan kohdalla vain häiriöihin, joita se on aiheuttanut. Huovinen kysyykin, olisiko mahdollista keskittyä kysymään, mikä on Elokapinan mielenosoituksen tarkoitus, sisältö ja asia?
 – Toivon, että jaksaisimme kuunnella huolia, joita varsinkin nuorilla on ympäristön ja ilmaston suhteen. Ongelmat koskettavat erityisesti heidän tulevaisuuttaan, Huovinen sanoo.
 Laajasalo: ilmastonmuutoskeskustelu on kirkolle luontevaa
 Helsingin nykyinen piispa  Teemu Laajasalo  on samoilla linjoilla Huovisen kanssa. Laajasalo pitää väkivallattomia mielenosoituksia tärkeänä keinona ylläpitää demokratiaa.
 – Väkivaltaa en hyväksy missään nimessä, mutta ajoittainen katujen sulkeminen on kevyt keino.
 Helsingin piispa Teemu Laajasalo haluaa tuoda ilmastokeskusteluun mukaan myös toivoa. Jouni Immonen / Yle
 Ilmastonmuutos ja Elokapinan ymmärtäminen eivät ole ehkä ensimmäisiä asioita, jotka tulevat tavalliselle ihmiselle kirkosta mieleen. Laajasalon mielestä kirkon ja piispojen on kuitenkin luontevaa ottaa osaa ilmastonmuutoskeskusteluun, sillä ilmastonmuutos on kirkon ja teologian ytimessä.
 – Kyse on toisaalta Jumalan lahjojen, eli maapallon hoitamisesta, toisaalta taas eettisestä vastuusta, että miten hauraat ja köyhemmät ihmiset saadaan pidettyä mukana. On kristillistä ajatella toisia ihmisiä ja pitää maapallosta huolta, Laajasalo sanoo.
 Samaa viestiä on tuonut esiin myös arkkipiispa  Tapio Luoma . Arkkipiispa Luoman  mukaan ilmastonmuutos on myös hengellinen kriisi  ja näin ollen se kuuluu suoraan kirkkoon.
 Luoma on vaatinut ajattelumme muutosta ihmiskeskeisyydestä luomakuntakeskeisyyteen – ja siinä kirkko voi olla Luoman mukaan suunnannäyttäjä.
 Kirkon tehtävä levittää toivoa
 Ilmastonmuutoskeskustelu Elokapinan tiimoilta näyttää iskostuneen jo niin syvälle piispoihin, että voisi ajatella kirkon osittain kalastelevan myös jäseniä uudella modernilla viestillään. Piispat vaikuttavat olevan kuitenkin aidosti mukana keskustelussa.
 Piispa Laajasalo sanoo, että ilmastonmuutoskeskustelussa kirkon tehtävä on lisätä myös toivoa ja muistuttaa huolettomuudesta.
 – Kirkon tulee muistuttaa, että vielä kerran kaikki käy hyvin, että meidän ei tule väärällä tavalla murehtia huomisesta, Laajasalo sanoo.
 Eikö tässä nyt ole ristiriita? On hyväksyttyä osoittaa mieltä ja olla huolissaan, mutta se pitää tehdä kepein mielin? Kyse on kuitenkin politiikasta.
 Laajasalon mukaan ristiriitaa ei ole.
 – Vastuuta pitää kantaa, mutta se ei tarkoita suostumista maailmanlopulla mässäilyyn. Soimaava ja pelotteleva puhe saa aikaan vain lamaannuttavaa ahdistusta. Se ei auta ihmistä eikä luontoa.
 Eläkkeellä oleva emeritus piispa Huovinen on sanoissaan suorempi. Hän osoittaa sanansa suoraan myös poliittisille päättäjille.
 Huovinen kirjoittaa Ylelle, että hän arvostaa päättäjien työtä Suomessa ja maailmalla ilmastonmuutoksen estämiseksi.
 – Mutta enempään kannattaisi pyrkiä. Tähän tarvitsemme kansalaisten ja poliitikkojen vuoropuhelua. Edessä on paljon työtä ja myös vaikeita ratkaisuja.
 Elokapinan Eduskuntatalon läheisyyteen jättämä tarra.  Jouni Immonen / Yle
 Virassa olevan Helsingin piispan Teemu Laajasalon mukaan kirkko ei voi ottaa poliittisesti kantaa edes ilmastokysymykseen, vaan sen pitää olla yksiselitteisesti puoluepolitiikan ulkopuolella.
 – Ajattelen, että jotkut eettiset kysymykset ovat kuitenkin luonteeltaan poliittisia. Kirkko ei saa niitä väärällä tavalla varoa. Kirkon motiivin mukanaoloon pitää nousta sisällöstä itsestään.
 Toivon tuominen ilmastokeskusteluun on Laajasalon mielestä erityisen tärkeää kirkolle nuorten takia. Vääränlaisesta ahdistavasta lopun aikojen puheesta pitää pysyä kaukana. Lapsia ja nuoria ei pidä Laajasalon mukaan altistaa näköalattomuudelle.
 – On hienoa, että mietimme, millaisen maapallon jätämme lapsillemme, mutta meidän tulee myös miettiä, millaiset lapset jätämme maapallolle.
 Helsingin piispan Teemu Laajasalon mielestä kirkon on luontevaa ottaa osaa ilmastonmuutoskeskusteluun, sillä ilmastonmuutos on kirkon ja teologian ytimessä. Jouni Immonen / Yle
 Oppia kirkon keskushahmosta
 Elokapinan nostattamasta mielipiteiden myrskystä piispa Laajasalolla on myös sanottavaa. Laajasalosta on kummallista, että juuri tämä asia jakaa ihmiset.
 – Mitä me ymmärrämme toisistamme väärin, että haluamme tästä asiasta painia, Laajasalo kysyy.
 Tähän voisimme Laajasalon mukaan ottaa oppia kristinuskon keskushahmosta Jeesuksesta.
 – Hän olisi erimielisten kanssa niissä telttakokouksissa, joissa oli väärinajattelevia. Hän istuisi siellä ja kuuntelisi.
 Voit keskustella aiheesta sunnuntaihin 10. lokakuuta kello 23:een saakka.
 Lue lisää:
 Niskoittelusta jäävä merkintä voi tulla vastaan työnhaussa - rikosoikeuden professori: "Elokapina-nuoret eivät ole mikään turvallisuusuhka"
 Elokapinassa katuja katkaisee nyt myös yli 45-vuotiaiden poppoo - Osa näistä keskiluokkaisista äideistä ja isistä myös maksaa kiinniotettujen aktivistien sakkoja

Ilmastonmuutos ja Elokapina herättävät keskustelua nyt myös kirkossa – Teemu Laajasalo: "On hienoa, että mietimme millaisen maapallon jätämme lapsillemme"


Summary: Koronapotilaita sairaaloissa hoitavat lääkärit ovat törmänneet yleiseen epäluuloon lääketiedettä kohtaan. Tehohoitoon päätyy tällä hetkellä tyypillisimmin koronarokotetta vailla oleva 40-60-vuotias mies. Lääketutkimus yrittää kiivaasti löytää myös lääkkeitä taudin hoitoon.

Helsingin Meilahden sairaalassa on havaittu, että osa koronarokotuksen jättämättä ottaneista ei halua myöskään saada lääkkeellistä hoitoa sairauteensa.
 Keuhkosairauksien erikoislääkäri  Hanna–Riikka Kreivi  kertoo, että vielä vuosi sitten kaikki olivat valmiita vastaanottamaan kaiken mahdollisen hoidon tautiinsa.
 Nyt liki jokainen sairaalan joutunut potilas on rokottamaton. Potilaat eivät Kreivin mukaan ole joko uskaltaneet tai halunneet ottaa rokotetta.
 – Sama ryhmä, joka vastustaa rokotteita, on myös usein epäileväinen lääkehoitojen suhteen, lääkäri toteaa.
 HUSin Sydän– ja keuhkokeskuksen 18-paikkaisella keuhko–osastolla on nyt enemmän koronapotilaita kuin vuosi sitten, alkusyksystä vuoteissa on kerrallaan maannut 5–15 potilasta.
 Keuhkosairauksien erikoislääkäri Hanna–Riikka Kreivin osastolla hoidetaan sekä tavallisia keuhkopotilaita että koronaan sairastuneita.  Jaani Lampinen / Yle
 Samaan aikaan kun koronasta ja sen hoidosta on kertynyt paljon uutta tietoa, leviää maailmalla yhä enemmän sairauteen ja rokotteisiin liittyvää disinformaatiota eli vääristeltyä tai harhaanjohtavaa tietoa ja jopa väärennettyjä tutkimuksia.
 Disinformaatio kokoaa erilaisiin salaliittoteorioihin uskovia ihmisiä yhteen myös Suomessa ja ilmiö näkyy nyt sairaalahoidossakin yleisenä epäluulona lääketiedettä kohtaan.
 – Laajemmin ajateltuna riskinä on, että koronavirukseen ja koronarokotteisiin liittyvän väärän tiedon levittäminen rapauttaa yleistä luottamusta lääketieteeseen ja viranomaisiin, Kreivi pohtii.
 Kreivin osastolla tutkitaan myös koronan hoitoon sopivia lääkkeitä. Lääkkeiden tavoitteena on estää potilaita päätymästä teho-osastolle.
 – Epäluulo ja pelot näkyvät haluttomuutena osallistua lääketutkimukseen, sanoo Kreivi, joka on yksi WHO:n Suomessa toteutettavan koronalääketutkimuksen tutkijalääkäreistä.
 Lisäksi hänen mukaansa moni osastolla hoidettavista on vieraskielisiä ja se tekee potilaiden tutkimuksiin rekrytoinnista haastavaa. Potilaiden pitää ymmärtää mihin he ovat lupautumassa mukaan, koska tutkimukseen tarvitaan aina suostumus
 Suomessa tällä hetkellä tutkimuksen kohteena olevat lääkkeet ovat entuudestaan tuttuja leukemian ja reuman hoidossa.
 Lääkkeiden antoajankohdalla koronaa lääkitessä suuri merkitys?
 Suomen noin kymmenessä sairaalassa toteutettavan  Solidarity Finland–lääketutkimukse n vetäjän, professori  Kari Tikkisen  mukaan Helsingin ohella muuallakin Suomessa lääketutkimuksesta kieltäytyy nyt useampi kuin siihen on halukas lähtemään.
 Koska potilaita on kuitenkin tänä syksynä viime vuotta enemmän, on heitä saatu rekrytoitua tutkimukseen tähän mennessä runsaammin kuin vuosi sitten.
 Tikkinen kertoo, että sairaaloiden päätutkijoiden välisissä keskusteluissa nousee jatkuvasti esiin potilaiden rokottamattomuus sekä se, että sairaalaan päätyneissä on nyt enemmän niitä, jotka luottavat johonkin muuhun kuin lääketieteeseen.
 – Osa puolestaan on ajatellut, että nuorina heidän riskinsä sairastua vakavasti on pieni.
 Toisaalta Tikkinen sanoo saaneensa sairaaloista viestiä myös siitä, että joukossa on potilaita, jotka katuvat rokotteen ottamatta jättämistä.
 Professorin mukaan sairaalahoitoon hakeutuneiden koronapotilaiden kunto vaihtelee. Joukossa on niitäkin, jotka joutuvat suoraan tehohoitoon hengitysvajeensa vuoksi.
 Osa koronapotilaista sinnittelee pitkään kotona ja kun kunto äkisti romahtaa tarvitaan ambulanssia.  Toni Pitkänen / Yle
 Kun koronapotilas tulee sairaalaan, hänelle annetaan tarvittaessa aluksi ensiapua. Sen jälkeen tehdään laboratoriotestejä, mitataan verenpainetta, seurataan miten hengitys ja verenkierto toimivat ja katsotaan, kuinka happi kulkee. Sydänfilmi eli EKG otetaan lähtökohtaisesti kaikilta ja hyvin usein myös keuhkokuvat, lääkäri kuvailee.
 – Osastolla potilas saa nesteytystä, ja tarvittaessa kuumeen ja kivun hoitoa. Ilman lisähappea selviää harva. Verenohennuslääkkeellä pyritään estämään tukoksia ja deksametasoni-kortisonihoidolla rauhoittamaan ylikierroksilla käyvää elimistön tulehdusreaktiota, Tikkinen selvittää.
 Lääketutkimukseen osallistumiseen potilaalle tarjotaan mahdollisuutta, kun perushoidot on saatu aloitettua.
 Koska kyse on satunnaistutkimuksesta, potilaat arvotaan lääkärin mukaan kolmeen ryhmään. Niihin, jotka saavat standardihoitoa tai niihin, jotka saavat sekä standardihoitoa että leukemian hoitoon alun perin kehitettyä Imatinibi–tablettia tai standardihoitoa ja kertaluontoisesti, suonensisäisesti annettavaa reumalääke Infliksimabia.
 Laajoissa satunnaistetuissa kokeissa on tähän mennessä löydetty kaksi toimivaa lääkettä, deksametasoni–kortisoni ja reumalääke tosilitsumabi. Toni Pitkänen / Yle
 Kun Tikkinen lähti puolitoista vuotta sitten vetämään koronalääketutkimusta Suomessa hän ja moni kollegansa arvelivat, että tutkimukselle on tarvetta vuoden verran.
 – Nyt vaikuttaa kuitenkin siltä, että tämä hyrrä pyörii vielä pitkään. Virusta on yhteiskunnassa ja varsinkin globaalisti paljon, eikä rokotuskattavuus ole vielä riittävän korkea. Tällöin tietenkin työmme merkitys koronalääkkeiden löytämisen parissa korostuu, Tikkinen toteaa.
 Lääketutkimuksen vetäjän mukaan tähän mennessä on löydetty kaksi toimivaa lääkettä, mutta kaikkien potilaiden kohdalla nekään eivät tehoa.
 – Kokeet ovat toisaalta myös osoittaneet, minkälaisia lääkkeitä ei ainakaan pidä käyttää. Esimerkiksi malarialääke hydroksiklorokiini pikemminkin lisää kuin vähentää kuolemia, hän toteaa.
 Tikkisen mukaan on todennäköistä, että monen lääkkeen kohdalla sen antoajankohdalla on suuri merkitys.
 Teho–osastoille saapuvien koronapotilaiden määrä on ollut nousussa
 Tyypillisin koronan vuoksi teho–osastolle päätyvä potilas on tällä haavaa ilman rokotusta oleva 40-60-vuotias mies, kertoo Kuopion yliopistollisen keskussairaalan KYSin tehohoidon yksikön johtaja  Stepani Bendel.
 – On paljon potilaita, joilla ei ole mitään riskitekijöitä, lukuun ottamatta sitä, että heitä ei ole rokotettu.
 Teho-osastolla työskentely vaatii hoitohenkilökunnalta suurta epävarmuuden sietokykyä ja toimintakyvyn säilyttämistä hankalissa tilanteissa. Toni Pitkänen / Yle
 Siinä vaiheessa kun potilas tietää olevansa matkalla teho–osastolla, kaikki lääketieteen tarjoama apu otetaan Bendelin mukaan yleensä auliisti vastaan.
 Koronan vuoksi tehohoitoon joutuneita potilaita on hoidettu nyt puolentoista vuoden ajan, eikä loppua ole toistaiseksi näkyvissä. Tehopotilaiden määrä on pyörinyt Suomessa pitkään 20–30 potilaan välillä ja ollut viime viikkoina hienoisessa nousussa.
 – Niin kauan kun meillä on nykyisessä määrin rokottamattomia ihmisiä, ainakin talven yli mennään näissä luvuissa, ehkä paljon pidempäänkin, Bendel pohtii.
 Bendelillä on näpeissään koko Suomen covid-19–potilaiden tehohoidon tarpeen tilannekuva, jota koordinoidaan Kuopiosta käsin professori  Matti Reinikaisen  johdolla.
 – Seuraamme jatkuvasti tilanteen kehittymistä tehohoidon näkökulmasta. Siitä on huolehdittava, että kaikki saavat asianmukaisen hoidon, myös muut kuin koronapotilaat ja tämä ylettyy perusterveydenhuoltoon saakka.
 Potilaan jatkuva valvonta ja hengityslaitteen ja verenkiertoa tukevien lääkehoitojen säätäminen on teho–osastolla hoitajan vastuulla. Toni Pitkänen / Yle
 Bendelin mukaan teho–osastojen kannalta on ongelmallista, kun henkilökunnan eristyismitoitusta joudutaan pitämään yllä kuukausien ajan.
 – Teho-osastoja ei ole oikeastaan suunniteltu näin pitkäaikaiseen poikkeustilanteeseen, hän huomauttaa.
 Osa teholle päätyneistä koronapotilaista ei pääse palaamaan työelämään
 Kun koronapotilaita alkoi keväällä 2020 saapua teho–osastoille, Bendel havaitsi, että covid-19–keuhkotulehdukseen liittyvä hengitysvajaus oli poikkeuksellinen, vastaavaa ei ollut tullut koskaan vastaan missään muussa sairaudessa. Myös potilaiden kunnon aaltoilevuus oli uutta.
 Puolentoista vuoden aikana on Bendelin mukaan opittu lukemaan potilaiden taudinkuvaa paremmin.
 – Osaamme arvioida potilaiden hengitysvajauksen tukihoitojen tarvetta ennakoivammin. Lääkeaineista hyytymisenesto ja tulehdusta estävien lääkeaineiden, kuten deksametasonin ja tosilitsumabin hyödyllisyys on tullut osoitetetuksi.
 Teho–osastojakson hengityslaitehoito vaatii potilaan pitkää nukutuksessa pitoa.
 Kun ihminen joutuu olemaan kauan paikoillaan syntyy lihaskatoa ja fyysiset voimat heikkenevät. Toni Pitkänen / Yle
 Usein potilaalla on edessään viikkojen tai kuukausien kuntoutusjakso, joka alkaa siitä, että ihmisen on opeteltava hengittämään itsenäisesti. Sen jälkeen harjoitetaan lihaksistoa, jotta pärjätään perusasioissa, kuten istumisessa ja kävelyssä. Osa ei sittenkään pysty palaamaan työelämään.
 Kuntoutumista ja paluuta normaalielämään on Bendelin mukaan täytynyt edeltää monta olennaista asiaa, muun muassa hyvä hengityslaitehoito rauhoittavinen lääkityksineen, rauhallinen toipumisympäristö ja uni-valverytmin ylläpito.
 Myös kuntoutuksessa tarvitaan runsaasti henkilökuntaa, kuten sairaanhoitajia, fysioterpapeutteja ja lähihoitajia.
 – Toivuttuaan joku saattaa meille tai läheisille todeta, että rokote olisi sittenkin kannattanut ottaa, Bendel sanoo.
 Lisää aiheesta:
 Saksalaistutkimus selvitti yli 50-vuotiaiden rokotusvastaisuuden taustatekijöitä: kärjessä köyhyys ja työttömyys
 Turkulaisella Muhis Azizilla on viranomaisten maahanmuuttajille suunnattuun koronarokoteviestintään kaksi pointtia – selkeys ja strategia

Rokotevastaisuus näkyy nyt sairaaloissa myös lääkevastaisuutena – osa kuitenkin katuu rokotteen ottamatta jättämistä


Summary: Tiede- ja kulttuuriministeri Antti Kurvisen (kesk.) esitys niin kutsutun Norjan mallin käytöstä syrjäseudulle muuttavan osaajan opintolaina hyvittämisestä saa ristiriitaisen vastaanoton muilta hallituspuolueilta. Kurvinen on kertonut tavoittelevansa lainsäädäntöä valmiiksi tällä vaalikaudella.

Tiede- ja kulttuuriministeri  Antti Kurvisen  (kesk.) avaus opintolainan anteeksiannosta syrjäseuduilla ei saa tukea kaikilta hallituspuolueilta. Vihreissä ja vasemmistoliitossa suunnitelmaa lainahyvityksistä ei nähdä tehokkaimpana tapana ratkaista alueellista osaajapulaa, minkä lisäksi ihmettelyä herättää mahdollisen uudistuksen rahoitus.
 Vihreissä katsotaan, että opintotukijärjestelmän kehittämisessä pitäisi keskittyä ennen kaikkea opintorahan tasokorotukseen. Puolueen puheenjohtajaksi nousevan  Iiris Suomelan  mukaan opintotuen nykytaso ei takaa elämiseen riittävää tuloa, mikä hankaloittaa opiskelijoiden arkea ja pahimmillaan viivästyttää valmistumista, kun paine käydä töissä opintojen ohella kasvaa.
 – Pitäisin opintotuen kohdalla tärkeimpänä opiskelijoiden toimeentulon turvaamista, enkä nostaisi sinne näitä aluepolitiikan tavoitteita ihan tällaisella tavalla, Suomela kommentoi STT:lle Kurvisen esitystä.
 Kurvinen ilmaisi aiemmin tällä viikolla  Ylelle  ja Lapin Kansalle näkemyksensä, että Suomessa voitaisiin ottaa käyttöön niin kutsuttu Norjan malli. Mallissa harvaan asuttujen alueiden osaajapulaa ratkotaan sillä, että esimerkiksi alueelle muuttavan lääkärin tai opettajan opintolaina voidaan hyvittää osittain tai kokonaan.
 Kurvinen toivoi, että malli saadaan Suomessa käyttöön vielä tällä hallituskaudella. Tällä hetkellä opetus- ja kulttuuriministeriö teettää esiselvitystä opintolainahyvityksen kokeilusta ja sen toteuttamisvaihtoehdoista.
 Suomela pitää hankalana myös sitä, että toisessa hallituspuolueessa etsitään lisää menokohteita samalla, kun koulutukseen ja tieteeseen osoitettu rahoitus uhkaa pienentyä lähivuosina, ellei kevään kehysriihessä toisin sovita.
 – Ykkösprioriteettina on koulutus- ja tiedeleikkauksien peruminen sen sijaan, että lähdetään hallitusohjelman ulkopuolisia uusia kohteita etsimään, Suomela sanoo.
 Tavoite hyvä, keino arveluttava
 Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Jussi Saramo  kummastelee, mistä tiukkaa talouskuria ajanut keskusta on löytänyt valtion kassaan rahaa opintolainojen kuittaamiseen. Myös Saramo nostaa esiin vuonna 2023 häämöttävät leikkaukset esimerkiksi tieteeseen, kulttuuriin ja liikuntaan.
 – Jos pelivaraa on, niin tämä leikkauslista käydään varmaan sitten kokonaan läpi uudestaan ja katsotaan sitten, mitkä ovat prioriteetteja, Saramo sanoo STT:lle.
 Sekä Suomela että Saramo korostavat pitävänsä hyvänä Norjan mallin tavoitetta eli syrjäseutujen rekrytointiongelman helpottamista. He kuitenkin epäilevät mallin tehokkuutta tavoitteen saavuttamisessa.
 – Jos opintotukijärjestelmä ja aluepolitiikka sotketaan keskenään, niin pitää olla täysin varma, että se on tehokas ja taloudellisesti kannattava toimi. Ei tämä kyllä siltä vaikuta, Saramo sanoo.
 Saramon mukaan vasemmistoliitto ei kuitenkaan ole muodostanut lopullista kantaansa opintolainan hyvittämiseen, sillä Kurvisen esitys tuli yllättäen eikä siitä ole hallituksessa yhdessä neuvoteltu.
 Suomela katsoo myös, että henkilökohtaisena kannustimena toimivalla lainahyvityksellä ei puututa osaajapulaongelman juuriin, siis alueiden vetovoimatekijöihin. Hän lähtee siitä, että pienemmillä paikkakunnilla tulisi olla työtä, palveluita ja toimivat kulkuyhteydet suurempiin kaupunkeihin.
 – Lainahyvitys ei riitä, elleivät palvelut ole kunnossa.
 Vihreiden tuleva puheenjohtaja tarkastelisi ennen lainahyvitystä myös muita kannustimia, kuten eri ammattiryhmien palkkoihin tehtäviä korotuksia osaajapulasta kärsivillä alueilla. Vastaavat palkkakannusteet ovat jo käytössä ainakin lääkäreillä.
 Marin pitää pohdinnan arvoisena
 Kurvisen esitys saa myös periaatteellisen tason kannatusta hallituksen piiristä. Pääministeri  Sanna Marin  (sd.) näkee opintolainahyvityksen pohdinnan ja harkinnan arvoisena avauksena osaajapulan helpottamiseen.
 – Pidän sitä yhtenä mahdollisena keinona työkalupakissa. Tämä kysymys osaajien saamisesta alueille on aito, se on vakava ja sen vuoksi me tarvitsemme erilaisia keinoja tähän vastaamiseksi, ja itse suhtaudun tähän ehdotukseen kyllä avoimesti, Marin sanoi SDP:n tiedotustilaisuudessa torstaina.
 Pääministeri kuitenkin korosti, että hallitus ei ole tehnyt vielä päätöksiä asiaan liittyen.
 "Opintotuki alistetaan aluepolitiikan välineeksi"
 Suomen ylioppilaskuntien liitto (SYL) antaa opintolainahyvitykselle täystyrmäyksen. Yliopisto-opiskelijoita edustava liitto sanoi perjantaina julkaistussa tiedotteessa, että opintotukijärjestelmää ei pidä alistaa muiden poliittisten päämäärien tueksi. SYL:n mukaan Kurvisen esityksessä opintotuesta tehdään aluepolitiikan väline.
 – Opintotuen, kuten muidenkin sosiaalietuuksien, tulee olla kaikille käyttäjilleen yhdenvertaisia riippumatta asuinpaikasta tai opiskelualasta. Alueelliseen opintolainahyvitykseen suunnitellut alakohtaiset ja alueelliset ehdot olisivat vakavalla tavalla tämän yhdenvertaisuusperiaatteen vastaisia, liiton puheenjohtaja Annika Nevanpää sanoi tiedotteessa.
 SYL katsoo, että opintotukijärjestelmä on puutteellinen, mutta sen kehityskohteet löytyvät esimerkiksi opintotuen tasosta, kestosta, ehdoista ja järjestelmän monimutkaisuudesta. Liitto vastustaa Norjan mallia myös siksi, että sen mukaan malli entisestään vakiinnuttaa lainapainotteista opintotukijärjestelmää Suomeen.
 Lue myös:
 Ministeri lupaa syrjäseuduille muuttaville opintolainaa anteeksi – opiskelijat epäilevät, saisiko edes raha heitä muuttamaan pikkukuntaan

Opiskelijajärjestöltä ja hallituspuolueista melko tiukka vastustus opintolainan hyvitykselle maallemuutossa: Aluepolitiikka haiskahtaa


Summary: Tässä joulukalenterissa eivät seikkaile joulupukki ja tontut, vaan metsänhenki Mielikki. Hän opettaa lapsille luonnon ilmiöistä, kuten valosta.

Valkeita tekolumihippuja sataa kirjan päälle. Avonainen kirja lepää huoneessa, joka on kuin suoraan satumetsästä. Vanhan tuvan nurkkaan on tuotu kaisloja, kiviä, hiekkaa ja komea kelopuu.
 Lappeenrannan Linnoituksen Pokrovan aukion tuvassa on lämmin tunnelma, vaikka rakennuksen seinistä käykin veto. Tuvassa ovat käynnissä joulukalenterin kuvaukset.
 Tässä joulukalenterissa ei kuitenkaan seikkaile perinteinen joulupukki tonttuineen, vaan kyseessä on jotain aivan muuta.
 Oikeaa asiaa
 Etelä-Karjalan lastenkulttuurikeskus Metkun ja Lappeenrannan kaupungin yhteisessä joulukalenterissa päähenkilönä on metsänhenki Mielikki. Lappeenrannan juhlavuoden kunniaksi kalenterin kantavana teemana ovat ekologisuus ja luontoarvot.
 Lappeenranta  valittiin  viime lokakuussa Euroopan vihreimmäksi kaupungiksi yhdessä Bulgarian Gabrovon kanssa.
 – Meillä on tällainen satumaailma jossain päin suomalaista metsää. Siellä asuu metsänhenki Mielikki, joka tutkii erilaisia luonnon ilmiöitä ja asioita, kuten mitä valo tai aika on, tai millä äänellä etana puhuu, kertoo joulukalenterin ohjaaja  Antti Hyyrynen .
 Ohjaaja Antti Hyyrynen tarttuu myös välillä kameraan. Joulukalenterin ekologisuusteema on tarinan lisäksi otettu huomioon myös rekvisiitassa, jota on hankittu mahdollisimman paljon luonnosta.  Marika Anttonen / Yle
 Stam1na-yhtyeen nokkamiehenä tunnettu Hyyrynen tekee päätyökseen audiovisuaalisia tuotantoja. Hän kertoo olevansa erittäin iloinen päästyään mukaan projektiin, joka on osa lasten ja nuorten kasvatustyötä.
 – Tästä tulee omaan makuuni erittäin informatiivinen, vähän erilainen joulukalenteri. Minulle joulukalenterista tulee ensimmäisenä mieleen televisiossa pyörinyt The Joulukalenteri. Muutenkinperinteiset joulukalenterit ovat olleet sellaista perushassuttelua.
 Hyyrynen uskoo, että nyt kuvattavasta joulukalenterista voivat nauttia niin lapset kuin aikuisetkin.
 – Parhaimmillaan se on juuri niin, että lapsille ja nuorille ei vaan lässytellä, vaan siellä on mukana oikeaa asiaa, hyvää huumoria ja mielenkiintoista kuvaa. Nyt ollaan asian ytimessä.
 Paljon odottelua
 Joulukalenterin on käsikirjoittanut dramaturgi ja kirjailija  Helena Anttonen . Anttonen on toiminut usean teatterin johtajana, hän on muun muassa entinen Lappeenrannan kaupunginteatterin johtaja.
 – Näytteleminen on aina helppoa, jos teksti on hyvä. Helena on tehnyt maailman ihanimman tekstin; se on paitsi informatiivinen myös todella hellyyttävä, sanoo päähenkilö Mielikkiä näyttelevä  Mari Perankoski .
 Perankoski kuvailee Mielikki-muoria metsänolennoksi, joka tarkkailee ihmisiä, eläimiä ja taivaankappaleita.
 – Hän on tohtorisykerömäinen, hullu naisprofessori, joka elelee erakkona. Mielikki on kovin kiinnostunut vuodenajoista, ja tarinassa käydäänkin läpi vuoden kierto talvesta talveen.
 Joulukalenterin työryhmään kuuluvat vasemmalta ylhäältä katsottuna Antti Hyyrynen, Satu Kivistö, Esa Liukkonen, Anni-Stiina Hujala, Sofia Varis, Mari Perankoski ja Katariina Harjunpää. Marika Anttonen / Yle
 Joulukalenteri kuvattiin viikossa purkkiin ja sitä voi seurata netistä vajaan kahden kuukauden kuluttua.
 Mutta miten joulukalenteri kuvaaminen eroaa esimerkiksi musiikkivideon kuvauksista, joista varsinkin Antti Hyyrysellä on rutkasti kokemusta?
 – Tässä puhutaan enemmän! Mari Perankoski huikkaa riemastuneena.
 Hyyrynen myöntää naurahtaen, että joulukalenterin äänisisältö on tosiaan erilaista verrattuna metalliyhtye Stam1inan musiikkivideoihin.
 – Meillä on iso työryhmä ja tiukka aikataulu, siinä mielessä tämä on tosi tuttua. Erona on, että tämä ei ole pelkkää taidetta, vaan meillä on pohjavire tästä juhlavuodesta ja ansioituneesta ympäristötoiminnasta Lappeenrannassa.
 Perankosken mukaan kuvauksissa on ollut hyvin samanlaista kuin vaikkapa tv-tuotannossa.
 – Näyttelijähän enimmäkseen odottelee. Tässäkin rakennetaan pieteetillä jokainen kuva, vaihdetaan tausta ja valot ja kaikki jokaiseen kohtaukseen.
 Kuvauspaikkana toiminut Pokrovan aukion tupa on yksi Lappeenrannan vanhimmista rakennuksista. Marika Anttonen / Yle
 Yksi jouluperinne
 Mari Perankoski ja Antti Hyryynen kertovat olevansa jossain määrin jouluihmisiä.
 – Kun lapset olivat pieniä, olin vielä enemmän. Rakennan vieläkin joulumaailman, mutta ennen koronaa on tullut monesti vietettyä joulut poissa Suomesta, Perankoski toteaa.
 Hyyrysen jouluun kuuluu ainakin yksi perinne.
 – Jouluna pitää käydä glögit juomassa mutsin luona. Tänä jouluna ajattelin katsoa, lähtisikö Lappeenrannan lentokentältä porokuljetus jonnekin lämpimään, hän veistelee.
 Stam1nan keikkabussi toimi kuvausten ajan työryhmän tuotantoautona eli lämpimänä tilana, jossa oleskella tauoilla. Marika Anttonen / Yle

Stam1nan Antti Hyyrynen kuvasi Mari Perankosken kanssa joulukalenterin, jossa ei lässytetä lapsille: "Nyt ollaan asian ytimessä"


Summary: Libanonin taloudellinen ja poliittinen tilanne on heikentynyt nopeasti, mikä näkyy toistuvissa sähkökatkoksissa.

Libanonissa tapahtui lauantaina massiivinen sähkökatkos, joka on vaikuttanut koko maahan.
 – Libanonin sähköverkko on lakannut toimimasta kokonaan tänään keskipäivän aikaan. On todennäköistä, että sähköä saadaan seuraavan kerran vasta maanantaina, kertoi hallituksen virkamies uutistoimisto Reutersin mukaan.
 Sähkökatkos tapahtui sen jälkeen kun maan kaksi suurinta voimalaitosta suljettiin polttoainepulan vuoksi. Toinen voimaloista lakkasi toimimasta jo perjantaina.
 Hallituksen virkamiehen mukaan valtion sähköyhtiö aikoo turvautua armeijan polttoainevaroihin voimalaitosten käynnistämiseksi. Käynnistämisessä voi kuitenkin mennä useita päiviä.
 Hallituksen virkamiehen mukaan sähköä saadaan maahan todennäköisesti aikaisintaan maanantain.
 Sähkökatkos vaikuttaa myös maan pääkaupungissa Beirutissa
 Libanon on kärsinyt talouskriisistä vuodesta 2019. Lisäksi vuonna 2020 Beirutia ravisteli yli 200 kuolonuhria ja tuhansia loukkaantuneita vaatinut valtava räjähdys.
 Räjähdystä seuranneen vuoden aikana Libanon talouskriisi on saavuttanut maailmanhistorialliset mittasuhteet.
 Kahdessa vuodessa Libanonin valuutan arvo on romahtanut lähes 90 prosenttia.
 Ilman ulkomaalaista valuuttaa valtion sähköyhtiön on ollut vaikea toimittaa maksuja ulkomaisille energiatoimittajille.
 Nykyään maassa kärsitäänkin polttoainepulasta ja sähkökatkoksista toistuvasti. Tavallisesti sähköä on riittänyt tunniksi tai kahdeksi päivässä, kertoo  brittiläinen BBC .
 Monet libanonilaiset turvautuvat tavallisesti yksityisiin dieselkäyttöisiin generaattoreihin, mutta viime aikoina niiden hinnat ovat nousseet.
 Pitkään jatkunut tlouskriisi on köyhdyttänyt väestöä ja viime aikoina ihmisiä on kokoontunut kaduille osoittamaan mieltään poliitikkoja vastaan.
 Libanonin talousongelmat ovat heijastuneet myös poliittiseen päätöksentekoon. Viimeksi uuden hallituksen muodostamiseen meni 13 kuukautta
 Lue myös:
 Pieni Libanon on vapaassa pudotuksessa, nyt uhkaa myös vesihuollon romahdus
 Beirut vuonna nolla – tuhosiko vuosi sitten tapahtunut sataman räjähdys myös Libanonin tulevaisuuden?
 Viinalla läträämistä, bordellikäyntejä ja Afganistanissa hukattu rynnäkkökivääri – rauhanturvaamisen synkät puolet jäävät piiloon

Libanonissa suljettiin kaksi voimalaitosta polttoainepulan takia – koko maa jäi ilman sähköä


Summary: Koronapandemia on vaikuttanut Suomen ja Venäjän väliseen kauppaan eri tavoin eri aloilla. Parhaiten ovat pärjänneet yritykset, joilla on toimintaa Venäjällä. Eniten on kärsinyt matkailu.

Suomessa ja monessa muussa maassa ollaan pikkuhiljaa siirtymässä normaaliin koronaepidemiasta. Venäjän kaupassa palautuminen entiselle tasolle alkoi jo aikaisemmin huolimatta siitä, että koronapandemia jyllää yhä monilla alueilla naapurimaassa. Matkailu on kuitenkin oma lukunsa.
 Koronaepidemia iski pahiten alkuvaiheessa. Raja sulkeutui, ja voimaan tuli erilaisia rajoituksia. Vuonna 2020 vienti laski 17 prosenttia ja tuonti 35 prosenttia. Sittemmin liikematkailua on avattu ja suomalaiset liikemiehet ovat päässeet lentoteitse Venäjälle. Toiseen suuntaan se on vaikeampaa, sanoo Suomalais-venäläisen kauppakamarin toimitusjohtaja  Jaana Rekolainen .
 - Venäjällä oli keväällä 2020 erilaisia paikallisia toimintaa ja liikkumista koskevia rajoituksia, jotka aiheuttivat yrityksille lisätöitä. Kauppakamarin rooli oli tuolloin tärkeä. Välitimme yrityksille tietoa muuttuvista säännöksistä. Nyt rajoituksia on vähemmän, lähinnä koskien esimerkiksi maskien käyttöä. Tällä hetkellä rajoitukset Venäjän sisällä ovat aika kevyitä, kertoo Jaana Rekolainen.
 Suomalais-venäläisen kauppakamarin toimitusjohtaja Jaana Rekolainen.  Mikko Ahmajärvi / Yle
 Hyötyjiä ovat yritykset, joilla on paikallista läsnäoloa
 Koronapandemia on muiden maiden tapaan vaikuttanut Venäjällä erilailla erilaisiin yrityksiin. Toiset hyötyvät, toiset häviävät.
 - Erityisesti siinä vaiheessa kun oli rajoituksia, pärjäsivät parhaiten ne yritykset, joilla oli paikallista läsnäoloa, valmistusta, myyntitiimi tai hyvät verkostot. Yritykset, joilla on paikallista toimintaa, ovat hyötyneet myös heikosta ruplasta. Paremmin ovat pärjänneet myös ne yritykset, jotka ovat pystyneet siirtämään tuotantoaan digitaaliseen muotoon ja hyödyntäneet etäyhteyksiä, sanoo Rekolainen.
 Hyvin pärjänneitä aloja on myös muun muassa rakennusala. Venäjän valtio on tukenut asuntotuotantoa tuetuilla luotoilla. Myös verkkokauppa sekä muiden alojen menestyksestä hyötynyt logistiikka ovat pärjänneet.
 Verkkokaupassa olisi enemmänkin potentiaalia
 Verkkokauppa kasvoi Venäjällä 58 prosenttia viime vuonna. Verkkokauppa on käytännössä rajoituksista vapaa, ja tavaraliikenne on kulkenut vilkkaana pandemiankin aikoina. Rekolaisen mukaan suomalaiset eivät ole osanneet ottaa kaikkea hyötyä irti tästä kasvusta, vaikka mahdollisuuksia olisi.
 - Suomalaiset eivät oikein ole löytäneet verkkokauppaa myyntikanavana Venäjälle, vaikka tarjolla on kevyitäkin tapoja mennä mukaan. Yrityksille on tarjolla palveluntarjoajia, joiden kautta Venäjälle meno on yhtä vaivatonta kuin mihin tahansa EU:hun kuulumattomaan maahan.
 Rekolaisen mukaan venäläiselle kuluttajalle ulkomaista verkkokauppaa valitessa ratkaisevia tekijöitä ovat hinta ja hyvä valikoima tuotteita, joita ei ole Venäjällä tarjolla.
 Öljy, rupla ja pakotteet
 Oli koronaa tai ei, Venäjän kauppaan vaikuttaa kolme tekijää: öljyn ja ruplan hinta sekä kansainväliset pakotteet.
 - Öljyn hinta vaikuttaa Venäjän talouteen ja sitä kautta myös kauppaan. Sen sijaan öljyn hinta ja ruplan kurssi eivät enää ole yhtä lailla kytköksissä kuin aikaisemmin. Ruplan hintaan vaikuttavat politiikka ja geopolitiikka. Pelkkä uhkaus uusista sanktioista vaikuttaa ruplan kurssiin ja sitä kautta asiakkaiden ostopäätöksiin, sanoo Rekolainen.
 Hänen mukaansa EU:n asettamilla Venäjän vastaisilla pakotteilla ei ole kovin suurta suoraa vaikutusta, vaan enemmän vaikuttavat Venäjän asettamat vastapakotteet.
 - Pakotteiden vaikutus on usein epäsuora. Ne aiheuttavat lisätyötä, kun täytyy selvittää uusien kumppaneiden taustoja. Muun muassa pankkien maksuliikenteessä joudutaan noudattamaan erityistä varovaisuutta. Voi käydä ilmi, että joku yritys tai siihen liittyvä henkilö on pakotelistalla, mikä estää kaupan. Se on monimutkainen kysymys, koska suomalaisen yrityksen on otettava huomioon myös mahdollisesti Yhdysvaltojen määräämät pakotteet.
 Kauppaaa haittaa myös Venäjän lisääntynyt protektionismi. Venäjä on Kiinan jälkeen toisena EU:n listalla eniten kaupan esteitä asettaneista maista.
 Matkailu- ja Ravintolapalvelut ry:n toimitusjohtaja Timo Lappi. Jarkko Riikonen / Yle
 Turismi pysähtyi kuin seinään, eikä ole palannut
 Pahiten korona on iskenyt matkailuun ja turismiin. Venäläisten yöpymiset putosivat viime vuonna noin 95 prosenttia. Matkailu ei myöskään ole osoittanut toipumisen merkkejä, eikä se voikaan niin kauan kuin raja on suljettu.
 MaRan toimitusjohtajan  Timo Lapin  mukaan matkailuala on kärsinyt etenkin Itä-Suomessa, pääkaupunkiseudulla ja jonkin verran pohjoisessa. Venäläisten puuttuminen on osin pystytty korvaamaan kesällä kotimaan matkailulla varsinkin Järvi-Suomessa. Ei kuitenkaan täysin.
 - Esimerkiksi Pohjois-Suomessa venäläiset ovat perinteisesti jatkaneet joulusesonkia tammikuun puolelle. Uusivuosi on siellä matkailun kannalta hyvin tärkeää aikaa, sanoo Lappi.
 Lappi kuitenkin uskoo, että venäläiset palaavat, vaikka ovatkin epidemian aikana tottuneet matkailemaan kotimaassa, muun muassa Venäjän Karjalassa.
 - Venäläiset palaavat. Täällä Suomessa on parempia palveluja, ja on paljon uskollisia Suomen matkaajia, toteaa Lappi.
 Myös Rekolainen uskoo, että liikematkailukin palaa eivätkä yritykset siirry kokonaan Zoom-tapaamisiin.
 - Voi käydä niinkin, että kun rajoituksia höllennetään, syntyy jonkinlainen piikki liikematkailussa, kun on tarve tavata liikekumppaneita uudestaan, sanoo Rekolainen ja muistuttaa, että Venäjän liiketoiminnassa henkilökohtaiset kontaktit ovat erittäin tärkeitä, etenkin kun halutaan avata markkinaa.
 Jaana Rekolainen suhtautuu muutenkin optimistisesti Venäjän kaupan tulevaisuuteen.
 - Ei tämä niin synkkää ole. Jos katsoo tämän vuoden ensimmäisen puoliskon lukuja, Suomen tavaraviennin arvo on kasvanut 25,7 prosenttia. Viennissä oltiin jopa hieman paremmalla tasolla kuin 2019 samaan aikaan.
 Venäjän talous on toipunut nopeasti. Jo kesäkuussa päästiin koronaa edeltäviin lukuihin.
 - Suomelle tärkeiden investointihyödykkeiden, koneiden, laitteiden ja kuljetusvälineiden vienti kasvoi tammi-kesäkuussa 33,4 prosenttia. Palvelut ja matkailu ovat kärsineet eniten. Ratkaisevaa niiden kannalta on, milloin raja avautuu.

Venäjän kauppa pääsemässä yli koronasta – matkailu odottaa yhä rajojen avautumista