Summary: Korona on kurittanut etenkin naisvaltaisia matalapalkka-aloja, ja yhä useampi harkitsee alanvaihtoa. Selvitimme, mikä selittää työntekijöiden siirtymistä toisiin tehtäviin. Oman tarinansa kertoo myös alanvaihtaja, joka teki urallaan yllättävän peliliikkeen.

Sosiaali- ja terveysalan työnantajat kipuilevat työvoimapulan kanssa, ja sen seuraukset näkyvät usealla eri tavalla. Pohjois-Karjalassa  terveyskeskuksia  suljettiin, Attendo  tyhjensi hoivakotinsa Kuopiossa , Seinäjoella hoitajia haettiin  hätähuudoilla somesta  ja Uuden Lastensairaalan teho-osaston potilaita  jouduttiin siirtämään muualle .
 Esimerkiksi yksityinen sosiaali- ja terveyspalveluyritys Mehiläinen kouluttaa ja rekrytoi osaavia tekijöitä  Suomen ulkopuolelta . Sairaanhoitajaliiton puheenjohtaja on arvioinut hoitajapulan olevan  riski jopa koko terveydenhuoltojärjestelmälle .
 Sosiaali-, terveys- ja kasvatusalan ammattijärjestö Tehyn vuoden 2020 lopulla teettämän jäsenkyselyn mukaan pandemia on lisännyt alanvaihtohaluja sosiaali- ja terveysalalla. Kyselyyn vastanneista erikoissairaanhoidon työntekijöistä  lähes puolet suunnitteli siirtymistä muihin töihin.  Ammattijärjestö selvittää parhaillaan, toteutuivatko nämä suunnitelmat.
 Hoitajien alanvaihdosta ei ole saatavilla tuoreita tietoja. Määrittelyerojen vuoksi arvioissa on ollut eroja. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen toimialaluokitteluun pohjautuvan arvion mukaan  joka viides sosiaali- ja terveysalan tutkinnon suorittanut työskenteli toisella alalla . Uusimmat viralliset luvut ovat vuodelta 2014. THL:n mukaan päivitetyt tilastot on tarkoitus julkaista kuluvan syksyn aikana.
 Kuntatyönantajien arvion mukaan  viimeisimpänä tutkintonaan terveys- tai hyvinvointialalle kouluttautuneista noin 7,5–8 prosenttia työskenteli muissa kuin alan työtehtävissä. Kuntatyönantajat huomioi vuoden 2018 tietoihin pohjautuvissa arvioissaan toimialojen lisäksi tarkemmat ammattiluokat.
 Tilastojen valosssa hoitajien uudelleenkouluttautuminen on ollut aiempina vuosina jopa vähäisempää kuin  muissa saman koulutustason tehtävissä .
 Riippumatta siitä, millaiseen arvioon alanvaihdon yleisyydestä aiempina vuosina nojataan, nyt osa ammattilaisista harkitsee sitä. Mikä sitten saa työntekijän siirtymään toisiin tehtäviin?
 Suomalaisten ammatillista liikkuvuutta ja sen syitä selvittäneen asiantuntijan mukaan mahdollisuus vaihtaa alaa on välttämätöntä muuttuvilla työmarkkinoilla. Kilpailussa työvoimasta on kuitenkin voittajia – ja häviäjiä.
 Oliko pandemia viimeinen niitti?
 Koronaviruspandemia on koetellut erityisesti naisvaltaisia aloja.
 Tilastokeskuksen vuoden 2020 tietojen mukaan sosiaali- ja terveyspalveluiden työntekijöistä yli 85 prosenttia on naisia.
 Myös useiden ravintola-alan työntekijöiden toimeentulo on ollut tiukassa, kun ravintoloiden aukioloa on rajoitettu. Majoitus- ja ravitsemistoiminnan työntekijöistä yli kaksi kolmasosaa on on naisia.
 Monet hoiva-alan työntekijät, siivoojat ja päivittäistavarakauppojen myyjät työskentelivät oloissa, joissa pelko tartunnan saamisesta oli läsnä.
 Koronatartuntoja todettiin pandemian alku- ja keskivaiheeessa suhteellisesti eniten alimpaan tulokymmenykseen kuuluvilla ihmisillä ja niillä  matalapalkka-alojen työntekijöillä, joiden etätyömahdollisuudet ovat vähäiset.
 Hoiva-alan työntekijöille on kysyntää. Tilastokeskuksen tuoreen työpaikkakatsauksen mukaan lähihoitajille on tarjolla  eniten avoimia työpaikkoja kaikista ammattiryhmistä .
 Julkisten alojen työeläkevakuuttaja  Kevan kuntapäättäjäbarometriin  vastanneista 42 prosenttia kertoi, että kunnassa on ollut vaikeuksia saada työpaikkoja täytettyä. Vaikeuksia on etenkin sosiaali- ja terveysalan paikkojen täyttämisessä.
 Työvoiman riitävyyttä ei helpota se, että työntekijöistä merkittävä osa eläköityy lähivuosina.  Kevan ennusteen mukaan  noin joka kolmas kunta-alalla työskentelevistä lähihoitajista siirtyy vanhuus- tai työkyvyttömyyseläkkeelle seuraavan 10 vuoden aikana. Sairaanhoitajista eläköityy joka neljäs.
 Työvoiman saatavuuteen vaikuttavat useat eri tekijät, kuten muun muassa alalle kouluttautuvien määrä. Kuitenkin myös sillä on merkitystä, pysyvätkö koulutetut ammattilaiset töissä.
 Liikkuvuuteen vaikuttavat useat eri tekijät
 Pellervon taloustutkimuksen PTT:n ekonomisti Veera Holapan mukaan alanvaihto on sitä epätodennäköisempää, mitä suuremmat kustannukset se aiheuttaa työntekijälle. KIMMO BRANDT/COMPIC
 Eri tuloluokkiin kuuluvien ihmisten ammatillisessa liikkuvuudessa on eroja, Pellervon taloustutkimuksen ekonomisti  Veera Holappa  sanoo. Holappa oli mukana valtioneuvoston teettämässä Ammatillinen liikuvuus Suomessa -selvityksessä.
 Ammatilliseen liikkuvuuteen vaikuttaa muun muassa ikä, sukupuoli ja koulutustaso. Työntekijät liikkuvat sekä ammatista että palkkaluokasta toiseen tai siirtyvät kokonaan pois työmarkkinoilta.
 Naisten siirtyminen matalapalkkaisista töistä paremmin palkattuihin on epätodennäköisempää kuin miehillä.
 Jos perheessä on pieniä lapsia, naisten työmarkkinoilta poistumisen todennäköisyys kasvaa kaikissa tuloluokissa. Miehillä pienten lasten määrän kasvu perheessä taas jopa vähentää todennäköisyyttä siirtyä työmarkkinoiden ulkopuolelle. Naisilla taas lapsimäärän kasvu lisää työstä poisjääntiä etenkin pienituloisimmilla.
 – Lapsimäärän kasvulla on selkeästi suurempi vaikutus naisten ammatilliseen liikkuvuuteen Suomessa kuin muissa maissa.
 Nuoret liikkuvat ammatillisesti enemmän kuin ikääntyvät. Myös epätyypilliset työsuhteet, kuten määräaikaiset työsopimukset ja osa-aikatyö, lisäävät liikkuvuutta.
 – Nuorilla ammatti-identiteetti ei ole vielä niin lukkiutunut, että he pystyvät tekemään siirtoja urallaan. He myös tekevät usein muuta ennen kuin saavat koulutustaan vastaavaa työtä. Nuorilla voi olla myös joustavampi asenne työurakehitystä kohtaan eli ollaan rohkeampia tekemään erilaisia siirtoja.
 Nuoret siirtyvät todennäköisemmin parempipalkkaisiin töihin kuin keski-ikäiset, mutta samalla työntekijän nuori ikä lisää myös ei-työlliseksi siirtymisen todennäköisyyttä. Korkeakoulutetuilla paremmin palkattuihin töihin siirtymisen todennäköisyys kasvaa.
 Tilastokeskuksen julkistaman työpaikkakatsauksen mukaan lähihoitajille on eniten avoimia työpaikkoja kaikista ammattialoista. Huhti–kesäkuussa avoimia työpaikkoja oli lähes 4 000. Sami Takkinen / Yle
 Siirtymisestä syntyy kuluja
 Työtehtävien vaihtaminen voi näkyä positiviisesti työntekijän palkkapussissa, mutta ei aina.
 Jos työntekijä siirtyy vaatimuksiltaan helpompiin töihin, hänen osaamisensa voi menettää arvoaan ja palkkansa laskea.
 Ihmisten siirtymiselle toisiin tehtäviin voidaan laskea myös hinta. Kustannuksista osa on rahallisia ja osa ei-rahallisia. Kulut nousevat, jos vaihtoon liittyy siirtymä täysin erilaiseen ammattiin.
 – Yksilölle se voi näkyä koulutuksen hinnassa ja toisaalta taas menetettynä palkkana.
 Rahallisten kustannusten lisäksi ihmisten päätöksiin vaikuttaa myös alanvaihdon vaatima aika ja vaiva.
 – Mitä hankalampaa ja mitä suurempia kustannuksia ammatillinen liikkuvuus aiheuttaa työntekijälle, sitä epätodennäköisempää se on, Holappa summaa.
 Ammatinvaihto aiheuttaa kustannuksia myös yhteiskunnalle.
 – Työttömyysjakso voi pitkittyä, jos ammattia joutuu vaihtamaan, mikä kasvattaa sosiaaliturvamenoja. Toisaalta taas TE-hallinnon [työ- ja elinkeinohallinnon] kustannukset kasvavat, koska kouluttautumisen kustannukset kasvavat.
 Täydennyskoulutuksella voidaan hankkia lisää osaamista, joka mahdollistaa työntekijän siirtymisen ammattihierarkiassa ylöspäin. Holapan mukaan on kuitenkin todennäköisempää, että syntyy niin sanottua osaamistappiota.
 – Osa osaamisesta menee hukkaan eikä ole yhteiskunnan käytettävissä tuottavuuden kautta, Holappa kuvailee.
 Hänen mukaansa olisikin tärkeää, että kaikki olemassa oleva osaaminen saataisiin hyötykäyttöön.
 Alanvaihdon hinta voi olla erityisen kova työntekijälle, jolla on jo pitkä ura takana. Hän menettää todennäköisesti enemmän osaamista ja palkkatuloja kuin uransa alkuvaiheessa oleva.
 Hoiva-ala tarjosi entiselle yrittäjälle varman työpaikan
 Alaa vaihtanut Terhi Vallineva tietää, miltä tuntuu asettua uudelleen oppijan rooliin. Aiemmassa työssään hän oli se, jolta muut kysyivät neuvoa. Janne Körkkö / Yle
 Samalla kun hoiva-alalta lähtee tekijöitä, sinne saapuu myös uusia.
 Oululainen  Terhi Vallineva , 42, joutui pohtimaan alan vaihtamisen kustannuksia tarkkaan. Aiemmin yrittäjänä toiminut Vallineva valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 2018.
 Vuodet yrittäjänä tiputtivat hänet eri tukimuotojen väliin.
 Yrittäjän aikuiskoulutustuki edellyttää, että ihminen toimii vielä yrittäjänä, mutta Vallineva oli lopettanut yrityksensä kokonaan. Hän rahoitti kolmivuotiset monimuoto-opintonsa Kelan päivärahalla, opintotuella ja tekemällä keikkatöitä.
 – Totta kai se jännitti. Yritin laskea sen niin, että pärjään. Tietysti tiedossa oli se, että hoitoalalle lähtiessä opiskeluiden oheen tullaan varmasti tarjoamaan töitä. Tiesin, että kädestä suuhun mennään, mutta minun oli otettava riski.
 Vallinevalla on koulutusta myös kaupalliselta alalta sekä IT-alalta. Hän on kotoisin kainuulaisesta Suomussalmen kunnasta. Opiskelumahdollisuuksista hän tarttui nuorena niihin, mitä oli saatavilla.
 Ouluun Vallineva muutti puolisonsa työn perässä. Esikoinen syntyi, ja Vallineva oli hetken pois työelämästä. Vanhempainvapaan jälkeen hän ajautui osa-aikaiseksi työntekijäksi kirpputorille – samaiselle kirpputorille, jonka omistaja hänestä tulisi muutaman vuoden kuluttua. Töiden ohessa hän suoritti johtamisen erikoisammattitutkinnon.
 Vuonna 2009 oli tehtävä päätös: Vallinevalla oli opiskelupaikka ammattikorkeakoulussa, ja kirpputoriyritys tuli myyntiin.
 – Minun piti kuukauden sisällä päättää, ostanko yrityksen vai lähdenkö kouluun. Sitä kautta päädyin yrittäjäksi, ja seitsemän vuotta siinä sitten meni yritystä pyörittäessä.
 Yrittäjävuosien aikana Vallineva kokeili monenlaista: kirpputorin yhteydessä pyöritettiin kuivahedelmien ja pähkinöiden maahantuontia ja vintageputiikkia. Yrittäjyyden ja lapsiperhearjen yhdistäminen kävi raskaaksi, ja Vallineva alkoi suunnitella suunnanmuutosta.
 Terhi Vallineva kertoo tehneensä aina paljon töitä. Lapsien lentäessä pesästä hän toivoo saavansa enemmän aikaa itselleen. Sylissä perheen 9-vuotias koira, Börje. Janne Körkkö / Yle
 Hän kypsytteli ajatusta vuosia. Kun kivijalkamyymälään tuli suuri putkiremontti, joka hankaloitti liiketoimintaa, se oli viimeinen niitti. Vallineva haki opiskelemaan ja myi yrityksensä.
 – Silloin puhuttiin paljon suurien ikäluokkien eläköitymisestä hoitoalalta, ja siksi hain sinne. Se millä saa leipää pöytään, on ollut motivaattori.
 Alaa vaihtaessa Vallineva joutui asettumaan uudelleen oppijan rooliin. Aiemmin hän oli työpaikalla se, jolta kysyttiin neuvoa, ja omia ideoita pääsi kokeilemaan käytännössä. Vallineva kokee etenkin vaikutusmahdollisuuksiensa vähentyneen.
 – Roolin vaihto tuotti tietyllä tavalla tuskaa. Sairaalamaailma ja hierarkia, se on aivan eri kulttuuri kuin kaupan alalla, vaikka rahahan se sielläkin puhuu.
 Vaikka siirtymä aiheutti kipuilua, hän on voinut hyödyntää aiempaa osaamistaan etenkin potilastyössä.
 – Asiakaspalvelu ja hoivatyö ovat hyvin lähellä toisiaan. Toki potilastyössä sinä olet potilaan iholla ja puhutaan hyvin intiimeistä asioista, mutta ihmiset ovat kuitenkin ihmisiä.
 Tärkeintä Vallinevalle nykyisessä työssä on mahdollisuus valita.
 Hänen mukaansa alalla on töitä tarjolla niin paljon kuin haluaa tehdä, ja Vallinevalla on jopa ollut mahdollisuus päättää, kenelle työskentelee. Palkkatasoon alanvaihto ei vaikuttanut.
 Alanvaihto ei välttämättä ole Vallinevan viimeinen. Itsensä kehittäminen ja uuden oppiminen kiinnostaa myös tulevaisuudessa.
 Hän haaveilee tahdin hidastamisesta, kun lapset lentävät pesästä ja ei tarvitse enää juosta rahan perässä.
 – Uusi työ voisi liittyä hoitotyöhön tai sitten alaa vaihtaa kokonaan. Paljon riippuu siitä, miten ala kehittyy. Ovi käy nyt terveydenhuoltoalalla väärään suuntaan. Henkilökunnasta on revitty kaikki irti, ja kyllä sitä itsekin miettii, että mihin nyt seuraavaksi, Vallineva sanoo.
 Tehyn Viinikainen: Massaeläköitymisen ja alalta poistuvien yhtälö ei toimi
 Tehyn järjestötoiminnan johtaja Sari Viinikaisen mukaan täydennyskoulutukset ja työvoimapoliittiset koulutukset eivät ole ratkaisu alan työvoimapulaan. Leena Louhivaara / Tehy
 Tehyn järjestötoiminnan johtaja  Sari Viinikainen  on vakuuttunut siitä, että raha on ratkaisu hoiva-alan työntekijöiden alanvaihtohaluihin. Tehy on sosiaali-, terveys- ja kasvatusalan ammattijärjestö.
 Sosiaali- ja terveysalan alanvaihtajien määrästä esitetyissä arvioissa on eroja. Viinikainen uskoo hoiva-alalta pois suuntautuvan alanvaihdon aiheuttavan lähitulevaisuudessa vaikeuksia, koska samalla suuri määrä alan työntekijöistä jää eläkkeelle.
 – Samaan aikaan työikäinen ja työkykyinen henkilöstö rupeaa miettimään, että he haluaisivat vaihtaa alaa, ja tämä yhtälö ei toimi. Tarvitaan niitä toimia, että saadaan pidettyä heidät, joilla on vielä työuraa ja työikää jäljellä, alalla.
 Viinikaisen mukaan työ on mielekästä, mutta se ei riitä kompensoimaan työn kuormittavuutta ja palkkausta. Tehyssä pelätään pandemian olevan viimeinen niitti, joka saa työntekijät siirtymään muihin tehtäviin.
 Pandemian aikana hoitohenkilökuntaa on kiitelty vuolaasti, mutta Viinikaisen mukaan korupuheet eivät riitä. Esimerkiksi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri HUS lanseerasi elokuussa  henkilöstölleen kiitoskortit , jotka herättivät hoitajissa voimakasta kritiikkiä.
 – Kyllä näitä Finlandia-talon sinisiä valoja ja kuuden euron kahvilipukkeita kiitoksena siitä, miten sote-henkilöstö on kannatellut korona-aikana Suomea, aletaan pitää halvennuksena.
 Viinikaisen mukaan vippaskonsteja alan pito- ja vetovoiman lisäämiseen ei ole. Hän uskoo, että alalle soveltuvat työntekijät pysyvät töissä, jos työolot ovat kunnossa, palkka on asianmukainen ja työtä johdetaan hyvin.
 – Täydennyskoulutukset ja työvoimapoliittiset koulutukset ovat laastaria, ne eivät ratkaise perusongelmaa.
 Tutkija: Metallimiehet voivat lakkoilla ilman moraalista debattia
 Naisvaltaisten alojen matalapalkkaisuuden syyt ovat historiassa, yhteiskuntapolitiikan tutkija ja erityisasiantuntija  Lilli Aini Rokkonen  Itä-Suomen yliopistosta kertoo. Suomen työmarkkinat ovat voimakkaasti eriytyneet sukupuolen perusteella.
 Rokkosen mukaan nykyisen palkkatason perusta luotiin, kun naiset astuivat suurissa määrin työmarkkinoille. Naisvaltaisten alojen matalaan palkkatasoon on osittain vaikuttanut ajatus miesten roolista perheenelättäjinä, minkä takia naisen palkan ei tarvinnut olla yhtä suuri.
 – Nämä ovat tietenkin näin 2020-luvulla harvinaisen vanhentuneita ajatuksia, ja itseasiassa ne olivat sitä jo silloin. Mieselättäjyys ei ole ollut Suomessa mitenkään hirveän voimakasta missään vaiheessa.
 Lue aiheesta lisää:
 Miksi on miesten ja naisten ammatteja? Vastaus löytyy hetkestä, jolloin naiset astuivat työmarkkinoille
 Rokkonen painottaa alojen palkkauksen olevan asia, jota ei voi ohittaa keskustellessa naisvaltaisten alojen houkuttelevuudesta ja työntekijöiden vaihtuvuudesta.
 Rokkosen mukaan hoiva-alojen palkkatasoista puhuttaessa julkinen keskustelu kääntyy helposti hoitajan etiikkaan ja vastuuseen.
 – Jos puhutaan esimerkiksi metallimiehistä, he voivat lakkoilla ilman moraalista debattia, Rokkonen vertaa.
 Hoivatyössä puhutaan usein myös kutsumuksesta. Rokkosen mukaan esimerkiksi hoivavietistä puhuminen tai hoivatyön määrittäminen naisille ominaiseksi on ongelma myös palkkakysymyksen ratkaisemisen kannalta.
 – Tähän ajatukseen sisältyy oletus, että työntekijä nauttii siitä ja se on hänelle jotenkin luonnollista tai biologisesti ominaista, joten työstä ei myöskään tarvitse maksaa hirveästi, hän kritisoi.
 Matalapalkka-alojen töiden vetovoimaa heikentää lisäksi niiden kuormittavuus. Rokkosen mukaan myös tutkimuksen valossa hoivatyössä kuormitusta aiheuttaa etenkin työvoiman riittämättömyydestä johtuva kiire ja hierarkkinen työympäristö, joka synnyttää työn autonomian puutetta eli sitä ettei omaan työhön voi vaikuttaa.
 Lisäksi epätyypilliset työsuhteet ovat yleisiä.
 – On paljon keikkatyötä, sijaisuuksia ja pätkätöitä, Rokkonen listaa.
 Miksi hoiva-alan työn raskaus ei sitten heijastu alan palkkoihin? Rokkosen mukaan hoivan aliarvostus on institutionalisoitunutta eli se on vakiintunut yhteiskunnalliseksi tavaksi.
 – Kyse ei ole siis yksittäisten ihmisten mielipiteistä vaan sukupuolittuneista käsityksistä siitä, mikä on hyväksyttävä korvaus mies- ja naisvaltaisten töiden tekemisestä. Nämä käsitykset ovat muovautuneet myös osaksi myös yhteiskunnallisia rakenteita, kuten työmarkkinatoimijoiden neuvotteluja, hän selittää.
 Rokkosen mukaan koronaviruspandemia on tuonut entistäkin selkeämmin esiin hoiva-alaa ja naisvaltaisia matalapalkka-aloja yleisemminkin koskevia työmarkkinoiden epätasa-arvoisia rakenteita.
 Hän toivoo, että kiitospuheet muuttuisivat konkretiaksi.
 – Se on sellaista ylistämällä alistamista, ja ylistämällä alistaminen, huono palkka ja huonot työolot kulkevat käsi kädessä, Rokkonen summaa.
 Hoivatyön kuormitustekijät voivat omalta osaltaan vaikuttaa työntekijöiden alanvaihtohaluihin, yhteiskuntapolitiikan tutkija ja erityisasiantuntija Lilli Aini Rokkonen arvioi. Varpu Heiskanen / UEF
 Ammattia vaihdetaan monesta syystä
 Palataanpa vielä jutun alussa esitettyyn kysymykseen: Mikä sitten saa ihmiset siirtymään toisiin tehtäviin?
 Vastauksia on varmasti lähes yhtä monta kuin vastaajaakin, mutta ainakin yksi erottelu voidaan tehdä: Osa ammatillisesta liikkuvuudesta on vapaaehtoista pyrkimistä mielekkäämpiin työtehtäviin tai parempaan palkkatasoon, kun taas osa on vastentahtoista ja olosuhteiden pakosta tapahtuvaa.
 – Pakotettu ammatillinen liikkuvuus on sitä, että henkilöltä lähtee työpaikka alta sen takia, että kyseisellä alalla työvoiman kysyntä vähenee ja henkilö on pakotettu vaihtamaan ammattia työllistyäkseen uudestaan. Urasuunnittelu, urakierto ja yleneminen uralla ovat taas vapaaehtoisen liikkuvuuden muotoja.
 Suuria yksittäistenkin alojen työvoimatarpeen vähenemiseen vaikuttavia kehityskulkuja ovat globalisaatio ja digitalisaatio. Pakotettu alanvaihto koskettaa eniten keskipalkkaisia, rutiininomaista työtä tekeviä. Tämänkaltaisista tehtävistä siirrytään useimmiten matalapalkka-alan palvelutehtäviin, koska siellä vastaavasti työvoiman kysyntä on kasvanut.
 Matalapalkka-alat ovat usein palveluammatteja, joiden työvoimatarpeeseen globalisaatio ja digitalisaatio eivät vaikuta niin voimakkaasti.
 – Matalapalkka-aloilla ammatillinen liikkuvuus voikin olla seurausta muista tekijöistä, kuten työolosuhteista, Holappa huomauttaa.
 Holapan mukaan isossa mittakaavassa ammatillinen liikkuvuus ei ole ongelma. Mahdollisuus vaihtaa ammattia tai työtehtävää on tärkeää, sillä se mahdollistaa työmarkkinoiden muutoksiin sopeutumisen. Ammatillinen liikkuvuus on myös tärkeä osa vapaaehtoista urakehitystä.
 – Liikkuvuus on välttämätöntä muuttuvilla työmarkkinoilla, jotta kuihtuvilta aloilta työttömiksi jäävät voivat työllistyä uudestaan ja jotta kasvaville aloille saadaan osaavaa työvoimaa. Se on tärkeä osa työmarkkinoita, joka pitää markkinat toimivina ja dynaamisina. Ja että riittää työtä ja työntekijöitä kaikille.
 Kaikki ammatit eivät kuitenkaan menesty yhtä hyvin kilpailussa työvoimasta. Työntekijöiden mahdollisuus vaihtaa alaa aiheuttaa paineita niille toimialoille, joissa työvoimalle on kysyntää mutta joissa vaihtuvuus on suurta.
 – Sillioin pitäisi toistenlaisten mekanismien alkaa toimimaan, että saataisiin houkuteltua työvoimaa, kuten palkankorotusten ja muiden työolojen parannusten, jotta ala koettaisiin jälleen houkuttelevana, Holappa päättää.
 Lue lisää:
 Hoitajapulan helpottaminen vaatii poliittisia päätöksiä, sanoo kokenut terveysalan ammattilainen – "Esillä on vain jäävuoren huippu"
 Ovatko eläkeläiset yksi ratkaisu hoitajapulaan? – Sairaanhoitaja jäi 6 vuotta sitten eläkkeelle, mutta ei halua lopettaa
 Kymmenet filippiiniläiset tulevat paikkaamaan Suomen huutavaa hoitajapulaa – Marichu Ebunalo aloitti työt maanantaina: "Vanhusten kanssa työskenteleminen on intohimoni"
 Attendo tyhjentää hoivakotinsa Kuopion maaseudulla, kun viranomaiset puuttuivat paikan hoitajapulaan – uusia työntekijöitä ei löytynyt
 Ikäihmiset haluavat elää kotona, mutta hoitajista on huutava pula – “Jatkuvasti tehdään yli 14 tunnin työvuoroja”, sanoo lähihoitaja Emilia Vilokkinen

Hoitajapula syvenee, ja ammattilaisten pelätään kaikkoavan alalta – Alanvaihtaja Terhi Vallineva kertoo, miksi hän päätyi päinvastaiseen ratkaisuun


Summary: Yle kertoi aiemmin, että Lappeenrannan keskustassa sijaitseva uudehko nelikerroksinen kerrostalo on osoittautunut purkukuntoiseksi. Asukkaille on annettu vuosi aikaa etsiä uusi koti.

– Huomasin heti muutettuani, että kaappien ovet aukesivat itsestään. Esimerkiksi vessassa peilikaapin ovet pitäisi saada pysymään suorassa, muuten ne aukeavat heti, kertoo lappeenrantalainen  Lilja Mustikainen .
 Mustikainen on asunut Lappeenrannan keskustassa Valtakadun ja Raatimiehenkadun kulmauksessa reilut 11 vuotta. Pian hänellä on edessään muutto vuokra-asunnosta, jonka oli tarkoitus olla loppuelämän koti.
 – Eihän se mukavaa ole. Totta kai sitä kuvittelee, että tässä saisi asua niin kauan kuin ylipäänsä on mahdollisuus asua missään yksin. Tähän on nyt totuttava ja lähdettävä etsimään uutta asuntoa jostain, nainen huokaa.
 Purkutuomion saaneessa kerrostalossa on katutasossa liiketiloja ja ylemmissä kerroksissa 30 vuokra-asuntoa. Kalle Purhonen / Yle
 Aivan Lappeenrannan keskustassa sijaitseva, vain 20 vuotta vanha kerrostalo on osoittautunut purkukuntoiseksi.
 Talossa on liikehuoneistojen lisäksi 30 asuntoa. Asukkaille on annettu vuosi aikaa pakata tavarat ja lähteä.
 Lue lisää:   Vasta 20-vuotias kerrostalo osoittautui korjauskelvottomaksi – kaikki asukkaat joutuvat muuttamaan pois
 Vesivahinkoja ja halkeamia seinissä
 Nelikerroksisen talon perustukset painuvat pikkuhiljaa alaspäin. Samalla myös muut rakenteet ovat päässeet liikkumaan.
 – Painuminen ei ole mitään valtavaa, puhutaan millimetreistä. Se kuitenkin vaikuttaa taloon, sanoo talon ja tontin omistavan Kevan kiinteistövarallisuuspäällikkö  Kirsi Soikkeli .
 Entisen pankin tiloissa oleva tiiliseinä on haljennut kauttaaltaan.  Kalle Purhonen / Yle
 Vuonna 2001 valmistuneen talon seinissä on myös halkeamia. Perustusten vajotessa hajoavat myös seinien sisällä olevat painevesiputket.
 – Muutamiin asuntoihin on tullut merkittävät vesivahingot. Se on akuutti ongelma, Soikkeli kertoo.
 Talo on painunut käytännössä aina. Painunutta kohtaa yritettiin korjata vuonna 2008, mutta se ei tuottanut toivottua tulosta.
 Niinpä ainoa jäljelle jäänyt vaihtoehto on purkaa talo ja rakentaa tilalle uusi.
 Talossa asuva Päivi Savolainen on hyvillään, että muuttaa tarvitsee ehkä vasta vuoden kuluttua. Kalle Purhonen / Yle
 Turvallista asua
 Kevan ja rakennusliike YIT:n mukaan talossa on turvallista asua eikä sortumis- tai romahtamisvaaraa ole.
 – Me olemme kertoneet, että ainakin vuoden 2022 loppuun saakka asunnoissa voi asua, kertoo Kevan kiinteistövarallisuuspäällikkö Kirsi Soikkeli.
 Talossa asuu vuokralla eri-ikäistä väkeä.  Päivi Savolainen  kertoo saaneensa pari viikkoa sitten lapun postiluukusta.
 – Lapussa ja sähköpostissa kerrottiin, mikä tilanne on.
 Savolainen ei kertomansa mukaan alun perinkään ollut niin kiinnostunut talon kunnosta, että olisi selvittänyt sitä ennen muuttamista.
 Asia ei kuitenkaan hermostuta häntä.
 – Ihan hyvin tästä on infottu meitä. Aloin vain miettimään, mihin muutan seuraavaksi, Savolainen toteaa.
 Ongelmat perua jääkaudelta
 Talon ongelman juuret ovat kaukana menneisyydessä. Talo on rakennettu jääkauden aikaisen valtavan supan eli kuopan päälle.
 – Ennen rakentamista tehtiin maaperätutkimus. Ilmeisesti kairauksessa ei ole havaittu sitä, miten syvällä pohja on. Kun rakennus on paalutettu, sitä ei ole paalutettu tarpeeksi syvälle ja täyttömaa on alkanut antaa periksi, selventää Kirsi Soikkeli Kevalta.
 Kitatusta saumasta näkee selvästi, että betonielementtien välinen sauma on liikkunut. Kalle Purhonen / Yle
 Edelleen ongelma on, ettei jääkautisen supan syvyyttä tiedetä. Talo jatkaisi vajoamistaan, jos tilanteen annettaisiin pysyä ennallaan.
 Talossa asuvalle Päivi Savolaiselle sen kunto tuli yllätyksenä. Hän ei ollut huomannut mitään merkkejä talon painumisesta.
 – Ei tämä niin vanha talo ole, että olisin odottanut tällaista tilannetta.

Asukkaat kertovat, miltä tuntuu kun kerrostalo hajoaa alta: "Kaapin ovet aukeavat itsestään"


Summary: Presidentti Sauli Niinistö kuvailee Afganistanin tilannetta epäselväksi ja vaikeaksi. Ylen haastattelussa Niinistö arvioi, että Afganistanin evakuointioperaation onnistuminen riippuu siitä, millaisen asennon Taliban jatkossa ottaa.

Presidentti  Sauli Niinistö  korostaa, että  suomalaiset sotilaat lähtevät  Afganistanin pääkaupunkiin Kabuliin suojaamaan suomalaisten ja Suomea avustaneiden afganistanilaisten evakuointia.
 – Me kaikki olemme nähneet, että tilanne on äärimmäisen epäselvä ja näin ollen hyvin vaikea, Niinistö luonnehtii toimintaympäristöä Kabulin lentokenttäalueella.
 Niinistö muistuttaa, että tilanteessa tapahtuu muutoksia päivästä toiseen ja tunnelma on kiristynyt.
 – Tämän vuoksi ennusteen antaminen evakuointioperaation onnistumisesta on aika lailla hankalaa. Se riippunee aika paljon siitä, minkälaisen asennon Taliban jatkossa ottaa. Heillähän on kuitenkin ratkaisun avaimia paljon käsissään, Niinistö toteaa.
 Mitä tekevät vankilasta vapautuneet Isis-taistelijat?
 Niinistön mielestä myönteistä on, että ainakaan tähän asti ei ole nähty Talibanin aiheuttaneen ongelmia lentoasemalla tai sen välittömässä läheisyydessä. Jatkossa kysymys on presidentin mukaan myöskin siitä, minkälaista väkeä lentökenttäalueen tuntumaan pääsee.
 – Me kaikki olemme kuulleet, että esimerkiksi vankiloista on vapautunut aika lailla Isis-taustaista taistelijaa ja heidän käyttäytymistään ei sitten tietysti kukaan kontrolloi, Niinistö sanoo.
 Evakuointioperaatio on kuitenkin välttämätön, sillä evakuointia etsivät siviilit ovat vaarassa.
 – Jos me haluamme antaa suojelua suomalaisille, niin siitähän tässä on kysymys. Pitää tietysti muistaa, että siellä paikalla ovat jo ainakin tietysti yhdysvaltalaiset ja myös saksalaiset, tanskalaiset ja norjalaiset vähän samalla ajatuksella. Heillä on sotilasyksikköjä tukemassa tätä evakuointia, jota siviilipuoli tietysti vetää, Niinistö vertailee eri maiden toimia.
 Miksi kansainvälinen Afganistan-operaatio epäonnistui?
 Presidentti Sauli Niinistö uskoo, että Afganistan-operaation epäonnistuminen aiheuttaa paljon jälkipohdintaa ja myös seurauksia.
 Niinistö muistuttaa, että kansainvälinen Afganistan-operaatio lähti tavallaan eri motiiveista kuin mihin se ajan mittaan kehittyi.
 – Ensin oli kysymys Yhdysvaltoihin syyskuussa 2001 kohdistuneiden terrori-iskujen jälkien ja syyllisten etsimisestä, mutta vähitellen aloimme elää sellaisissa tunnelmissa, että myös Afganistanin yhteiskuntaa lähdettiin ikään kuin parantamaan vähän läntiseen malliin, Niinistö kuvailee lähtökohtia.
 Presidentti Niinistön mukaan kaksikymmentä vuotta ei ole ollut riittävä aika yhteiskunnalliseen muutokseen.
 – Toki siellä varmasti paljon hyvää saatiin aikaiseksi, mutta jos ihmiset, lähinnä naiset ja tytöt, jotka varmasti eniten ainakin kaupunkiseuduilla hyötyivät, edun menettävät, niin ei siitä sitten kovin paljoa käteen jää.
 – Suuri kysymys on se, että tästä tuli nyt kokemus, että omaa mallia on äärimmäisen vaikea istuttaa täysin toiseen, toisella taustalla oleviin yhteisöihin ja yhteiskuntiin, vaikka siellä sitten moni haluaakin olla muutoksessa mukana, Niinistö pohtii Afganistanin tapahtumien opetuksia.
 Presidentti Niinistö arvioi, että Suomi nojaa jatkossakin perinteiseen kriiisnhallintaan.
 – Kyllä me sellaisessa perinteisessä kriisinhallinnassa varmasti tulemme mukana olemaan, mutta tästä jäi tiettyjä oppeja ja voisi sanoa, että ehkä ne tulevat rajoittamaan kunnianhimoa tai ambitioita kriisinhallinnoissa, Niinistö toteaa.

Presidentti Niinistön mukaan Afganistanin evakuointien onnistumista on hankala arvioida: "Tilanne on äärimmäisen epäselvä"


Summary: Jo aiemmin tehty pilottihanke antoi hyviä tuloksia vyöhyketerapian vaikutuksesta koliikin hoidossa. Uraauurtavassa suomalaistutkimuksessa otetaan mukaan nyt myös osteopatia, kokeellinen silittelyhoito sekä verrokkiryhmä, jolle ei anneta kosketushoitoja.

Ruoansulatuskanavan häiriöt ja sairaudet

Kuusi viikkoa vanha Eemeli on kärsinyt kovista vatsanväänteistä ja vähäisistä unista. Vauva on itkenyt paljon. Neuvolassa todettiin koliikkia ja kehotettiin kokeilemaan kosketushoitoja yhtenä apuna.
 Nyt Eemeli on toista kertaa hoidossa. Sen aikana vauva rentoutuu, pääsee muutama mukava rupsukin, ja lopuksi haukotuttaa kovasti.
 – Vaikea sanoa vielä, mutta kyllä hän rennommalta vaikuttaa. Ainakin itse on rennompi, naurahtaa Eemelin isä  Andrei Jekkonen .
 – Joo, selkeästi vauvan unimäärät ovat lisääntyneet. Ensimmäisen hoitokerran jälkeen vauva nukkui todella paljon sen ensimmäisen vuorokauden aikana ja vielä seuraavanakin päivänä. Uni on maistunut selvästi enemmän,  Piia Jekkonen  jatkaa.
 Piia ja Andrei Jekkonen ovat olleet tyytyväisiä siihen, että Eemeli pääsi mukaan tutkimushankkeeseen hoidettavaksi.  Antti Haanpää / Yle
 Aiemmin Eemeli saattoi heräillä tunnin unien jälkeen, mutta nyt unta on ollut neljän tunnin pätkissä. Myös vuorokauden unimäärä on vanhempien arvion mukaan kasvanut 12 tunnista 17–18 tuntiin. Vatsanväänteet ovat helpottaneet vähän, mikä on helpottanut unta ja siten kiukkuisuuskin on lieventynyt.
 Koliikin syy yhä mysteeri
 Koliikista kärsii jopa joka viides suomalainen vastasyntynyt. Se on suuri määrä pikkuvauvaperheitä ja iso kuormitus kerrannaisvaikutuksineen muun muassa terveydenhuollossa.
 Koliikin virallista syytä ei vieläkään kunnolla tiedetä, mutta se liittynee ainakin osittain vastasyntyneen suoliston kehittymättömyyden ongelmiin. Suolisto ei kuitenkaan välttämättä selitä kaikkea koliikiksi laskettavaa itkuisuutta.
 Koliikin määritelmä on, että alle neljä kuukautta vanha vauva itkee vähintään kolme tuntia vuorokaudessa, vähintään kolmena päivänä viikossa, vähintään kolmen viikon ajan. Käytännössä vähempikin määrä selittämätöntä, varsinkin ilta-aikaan painottuvaa itkua voidaan lukea koliikiksi.
 Eemelin perhe on mukana Metropolia Ammattikorkeakoulun koordinoimassa laajassa tutkimushankkeessa, jossa tutkitaan erilaisten kosketushoitojen vaikutusta koliikkivauvoihin.  Tutkimukseen otetaan pääkaupunkiseudulla  200 vauvaperhettä, jotka pääsevät mukaan neuvoloiden kautta.
 Koliikista kärsiviä vauvoja hoidetaan tutkimuksessa erilaisilla kosketukseen perustuvilla hoidoilla. Niitä ovat osteopatia, vyöhyketerapia sekä kokeellinen silittelyyn pohjautuva hoito, jota ei tutkimuksen ulkopuolella ole sinänsä olemassa.  Antti Haanpää / Yle
 – Koliikkivauvoja hoidetaan vyöhyketerapialla, osteopatialla tai silittelyhoidolla eli ihan vaan paijaamalla tietyllä nopeudella. Sitten meillä on verrokkiryhmä, jossa vanhemmat vastaavat kyselyihin, mutta jotka eivät saa kosketushoitoja, kertoo tutkimusta johtava yliopettaja, terveystieteen tohtori  Leena Hannula  Metropoliasta.
 Hannulan mukaan tutkimuksessa on sekä määrällistä että laadullista tutkimusta. Siinä tarkkaillaan vauvan itkuaikaa, vauvan uniaikaa, vauvan fyysisia reaktioita hoitoon sekä vanhempien kokemaa stressiä suhteessa saatuun hoitoon.
 Kosketushoidoista jo positiivista tietoa
 Nyt meneillään olevan tutkimuksen taustalla on  aiemmin Lohjan seudulla tehty pilottihanke , jossa tutkittiin vyöhyketerapian vaikutusta koliikkivauvoihin. Osalla hoidetuista vauvoista koliikki loppui kokonaan, muilla oireet helpottivat.
 – Saimme siitä positiivisia tuloksia ja palaute oli, että kannattaisi tutkia isommalla otoksella ja niin, että mukana olisi verrokkiryhmiä, Hannula sanoo.
 Tutkimuksen tarkoituksena on saada tietoa koliikkioireisten vauvojen vanhempien kokemuksista ja kosketukseen perustuvien hoitojen vaikutuksista vauvan koliikkioireisiin, kuten itkuun ja uneen sekä vanhempien kokemaan stressiin. Aiemmin on tutkittu muun muassa sitä, että kosketuksella on rauhoittavaa vaikutusta vauvoihin.
 Aiemmista tutkimuksista tiedetään, että kosketuksella ja silittämisellä on ollut rauhoittava vaikutus esimerkiksi keskosvauvoihin.  Antti Haanpää / Yle
 – Tässä pyritään saamaan esille tarkemmin sitä, kuinka pysyvä sen vaikutus on koliikkivauvojen kohdalla. Tietyllä nopeudella tehdyllä silittelyllä on havaittu olevan rauhoittava vaikutus muun muassa keskosilla, mutta sitä ei ole tässä mittakaavassa aiemmin testattu, sanoo osteopatian tutkintovastaava, lehtori  Sandra Rinne  Metropoliasta.
 Tutkimuksessa ovat mukana Metropolia Ammattikorkeakoulun lisäksi Tampereen, Helsingin ja Linköpingin yliopistot.
 – Tarkoituksenamme on saada enemmän näyttöä, pystytäänkö kosketushoidoilla osoittamaan määrällisestikin sitä, onko hoidoilla vaikutusta vauvan itkuisuuteen, vanhempien stressiin tai vauvan nukkumiseen, kertoo Tampereen yliopiston väitöskirjatutkija  Tiina Väänänen .
 – Edeltävän tutkimuksen pohjalta vauvan itkuisuus väheni ja vauvan uniaika lisääntyi sekä perheiden kokema stressi väheni. Pääsääntöisesti hoidolla oli hyviä vaikutuksia perheiden kokonaisvaltaiseen tilanteeseen.
 Koliikki piinaa koko perhettä
 Tutkimuksessa ei siis tarkastella pelkästään vauvaa vaan perheitä kokonaisuudessaan.
 – Koliikin tuoma stressi näyttäytyy moniulotteisena ilmiönä, suhteessa vanhempiin ja vanhempien omaan jaksamiseen, parisuhteeseen, tietenkin sisaruksiin ja joskus jopa ystäviin ja isovanhempiin, Väänänen selittää.
 Väänänen on jo haastatellut koliikista kärsiviä vauvaperheitä osana tutkimustaan.
 – Lapsen itku ja hätä on sellaista, jota on itse kunkin vaikea kestää ja sietää. Kun on kyse koliikin tuomasta kriisistä, voi miettiä, miten pitkäkantoiset seuraukset siitä on niin parisuhteeseen kuin kokemukseen äitiytenä ja vanhemman ja vauvan väliseen vuorovaikutukseen, ylipäätään kaikkeen jaksamiseen.
 Vanhempia stressaa se, että lohduttomasti parkuvaa vauvaa ei saa rauhoitettua.  Antti Haanpää / Yle
 Perheissä koliikkiarjen haasteet tunnistetaan.
 – Rutiinit on vaikea pitää kasassa, on todella väsynyt, sumuinen, ei muista mitään, ja kiukustumme helpommin toisillemme. Sosiaalinen kanssakäyminen muiden kanssa on jäänyt, ei jaksa nähdä ketään, kuvailee Andrei Jekkonen koliikkiperheen arkea.
 Koliikkivauvaperheissä eläminen on pitkälti aivan perusasioista selviytymistä: vaipanvaihto, vauvan syöttäminen, oma ruokailu. Muu aika menee levon yrittämiseen.
 Vauvat rentoutuvat jo hoidossa
 Koska tutkimusta tehdään sokkona eli perheet eivät tiedä, minkälaista kosketushoitoa vauvoille annetaan, tässä haastattelussa emme poikkeuksellisesti kerro Eemelille kosketushoitoa antavan Lauran koko nimeä tai hoidon alaa, jotta tutkimus ei vaarantuisi.
 Laura on kuitenkin omassa työssään jo aiemmin huomannut kosketuksen merkityksen vauvoille ja heidän vanhemmilleen.
 – Toki nyt saamme dataa ja analyysiä siitä, minkälaista apua tulee ja kuinka nopeasti sitä saadaan ja millä tavalla vauvan oireet helpottavat.
 Kosketushoitaja Laura tietää, että vauvat rentoutuvat hoidossa yleensä viimeistään toisen hoitokerran aikana. Eemeli nauttii käsittelystä. Antti Haanpää / Yle
 Laura kertoo, että vauvat reagoivat hoidon aikana kukin omalla tavallaan.
 – Ensimmäinen hoitokerta on sellainen, että vauvaa vähän jännittää, on outo paikka ja outo ihminen. Mutta yleisesti ottaen he hoidon aikana rentoutuvat ja monet ovat tosi väsyneitä hoidon jälkeen. Jos ensimmäinen hoito on tosi jännittävä, vähän itkuinenkin, niin usein se toinen tai viimeistään kolmas on jo sitten sellainen, että vauva rentoutuu hoitoon selvästi.
 Vauvat myös osaavat kertoa, jos jokin paikka on arka.
 – Vauva saattaa älähtää tai parahtaa tai alkaa ihan itkeä, että nyt on inhottava kohta. Lempeästi ja kevyesti mennään ja vauvan ehdoilla aina hoidetaan. Välillä hoidetaan sylissä tai välillä äidin sylissä tai mitä tahansa, että vauvalla olisi hyvä olla siinä hoidossa.
 Uni yllättää Eemelinkin hoidon jälkeen.
 – Toivomme tietysti, että hoidot auttavat, että vauvalla olisi helpompi olla. Että unimäärät tasottuisivat ja ettei olisi niin kipeetä siellä vatsassa, sanoo äiti Piia Jekkonen.
 Apua kaivataan kipeästi
 Koliikkiin ei ole olemassa oikein kunnollisia hoitoja eikä sitä ole aivan tavattomasti vielä tutkittukaan. Tarvetta kyllä olisi.
 – Haastattelujenkin pohjalta näyttää siltä, että vauvan itkuisuus ja vauvan koliikkioireet ovat perheille stressaavaa ja jopa kriisi monessa perheessä. Tutkimusta on toki tehty eri saroilta, mutta ei juuri siitä, minkälaisia keinoja olisi lapsiperheiden auttamiseen. Vauvan itkuisutta ja koliikkia on toki vaikea tutkia ja se on aina monisyinen asia, Tiina Väänänen avaa.
 Maailmanlaajuisesti on olemassa paljon tutkimusta esimerkiksi maitohappobakteereiden merkityksestä, refluksilääkkeistä tai ilmaa suolistossa pilkkovista lääkkeistä.
 Väänäsen mukaan perheet kuitenkin kaipaisivat nykyistä enemmän tukea juuri meneillään olevaan elämäntilanteeseen; kun vauva itkee tuntitolkulla lohduttomasti ja pitkin yökausia. Siihen ei ole nykyisessä terveydenhuollossa kovin paljon tarjolla. Keinot jäävät lähinnä neuvoiksi imetyksestä tai kantamisasennoista.
 Perheitä helpottaa se, että pystyy tekemään edes pienen asian kärsivän vauvan hyväksi.  Antti Haanpää / Yle
 – Jo se, että jotain tehdään vauvan hyväksi, on monille vanhemmille helpotus. Että voi jollain tavalla helpottaa vauvan oloa, kuvaa Leena Hannula.
 Vanhempien univaje yhdistettynä lohduttoman itkun aiheuttamaan avuttomuuden tunteeseen on valtava stressitekijä. Koliikkiperheille ei välttämättä ole avuksi sen hokeminen, että "kyllä se pian helpottaa". Joskus vaikutukset voivat olla alkukuukausia paljon pidempiä. Parisuhdekin voi olla koetuksella.
 – On kuitenkin tullut myös sellaista näkökulmaa, että kun tukea ja keinoja on löytynyt, kriisistä selviytyminen voi olla myös selviytymistarina vanhemmilla, Väänänen muistuttaa.
 Tutkimuksen rahoittajina toimivat Lapsi ja Luonto -säätiö sekä Antti ja Jenny Wihurin säätiö. Ohjausryhmässä on asiantuntijoita suomalaisyliopistojen lisäksi muun muassa Ruotsista, Italiasta ja Britanniasta. Tutkimuksella on sekä Helsingin kaupungin tutkimuslupa että HUS:n eettisen toimikunnan puoltava lausunto.
 Keskustele aiheesta:
 Onko teillä kärsitty koliikista? Millaisia keinoja käytit vauvan olon helpottamiseen, entä omaan jaksamiseesi? Millaisia neuvoja antaisit nyt koliikista kärsiville vauvaperheille? Voit keskustella aiheesta 21.8. kello 23 saakka.
 Lue myös:
 Väestöliiton julkaisema koliikkiopas
 Uusi suomalainen koliikkitutkimus paljastaa yllättävää tietoa: Osalla vauvoista oireilu loppui kokonaan, kaikki saivat apua

Tuntikausia itkevä vauva on koko perheen stressi – laaja tutkimus selvittää kosketushoitojen apua koliikkivauvojen olon helpottamiseksi


Summary: Stunt- ja sketsiryhmä Biisonimafian uusi toimintakomedia saa ensi-iltansa elokuvateattereissa ensi vuonna. Elokuvaa kuvataan pääasiassa ryhmän perustajakaksikon kotimaisemissa Punkaharjulla.

Elokuvateatterit & elokuvien esittäminen

– Tämä on se kuninkuuslaji: nyt pääsemme näkemään onko meillä vetovoimaa ja kiinnostaako tällainen ihmisiä.
 Stunt- ja sketsiryhmä Biisonimafian uuden elokuvan kuvaukset ovat käynnissä Punkaharjulla. Ensi vuonna elokuvateattereissa nähdään toimintakomedia  MC Helper BeKINGs.
 Biisonimafian keulahahmo  Kai Rinkinen  on mielissään siitä, että nyt he pääsevät samalle viivalle perinteisten elokuvantekijöiden kanssa. YouTubessa julkaistujen lyhytelokuvien suuretkaan katsojamäärät eivät ole vakuuttaneet elokuvapiirejä.
 – Monesti YouTube-näyttöjämme ja katsojamääriämme on väheksytty, Rinkinen sanoo.
 Biisonimafian  YouTube-kanavalla  on yli 300 000 tilaajaa. Uutuuselokuva pohjautuu  MC Helper  -lyhytelokuviin, jotka ovat keränneet miljoonia näyttökertoja YouTubessa.
 Lapsuudenkaverit "Kaitsu" Rinkinen ja  Janne Kaperi  aloittivat uransa lumilautavideoita kuvaamalla 1990-luvun loppupuolella. Biisonimafian he perustivat vuonna 2006. Elokuvateatterilevitykseen pääseminen on ollut perustajakaksikon tavoitteena alusta asti.
 – On tässä välissä joutunut vähän treenaamaan. Silloin parikymppisenä oli aika optimistinen kuva omasta taitotasosta, Kaperi myöntää.
 Biisonimafian nykykokoonpanoon kuuluu Rinkisen ja Kaperin lisäksi  Tuomas Rinkinen , tuottaja  Eve Särkänne  ja ryhmän vakionäyttelijöitä, kuten  Viivi Pumpanen  ja  Janni Hussi .
 Monipuolinen Punkaharju pääkuvauspaikkana
 Biisonimafian perustajakaksikko on kotoisin Punkaharjulta. Uuden elokuvan pääkuvauspaikat ovat Rinkisen ja Kaperin tutuissa kotimaisemissa.
 – Kuvauspaikkana Punkaharju on poikkeuksellisen monipuolinen näinkin pieneksi kyläksi: on hotellia, harjutietä, 15-metristä kalliota ja hienoja maisemia. Toisaalta täältä löytyy myös teollisuutta ja isojakin rakennuksia, Rinkinen sanoo.
 Biisonimafian kiitokset lähtevät kyläläisille, joilta he ovat saaneet paljon apua. Punkaharjulaiset tuntuvat olevan oman kylän poikien takana.
 – Aina olemme päässeet kuvaamaan minne olemme halunneet. Paitsi yhden kerran, mutta se oli ihan oikeutettua. Ei meitä ihan joka paikkaan pidäkään päästää, Rinkinen sanoo.
 Uutta elokuvaa kuvataan myös esimerkiksi Pohjois-Karjalassa.
 – Siellä on Itä-Suomen elokuvakeskittymä: elokuvakomissio ja koulut. Esimerkiksi Outokummussa on hieno kaivos, jonka voi eristää ja siellä voi ajaa ilman liikennettä, Rinkinen kertoo.
 Uuden elokuvan kuvaukset kestävät parisen kuukautta. Biisonimafia on varautunut kuvaamaan yhdeksän viikkoa.
 – Jälkieditointiin ja äänityöhön menee muutamia kuukausia, joten alkuvuodesta alkaa varmaan olla valmista, Rinkinen arvioi.
 Joukkokohtauksiin tarvitaan runsaasti avustajia
 Biisonimafian tuottaja Eve Särkänne pitää kymmeniä lankoja käsissään. Elokuvaprojekti on vaatinut paljon työtä ja järjestelyjä jo pitkän aikaa.
 Elokuvatuotantoihin tarvitaan myös avustajia, eikä Biisonimafian uusin elokuva tee siinä poikkeusta. Avustajakaartia etsitään somekanavien puolella.
 – Isompiin joukkokohtauksiin tarvitaan minimissään 50 avustajaa per joukkokohtaus. Pienissä kohtauksissa tarvitaan muutamia satunnaisia avustajia, Särkänne kertoo.
 Biisonimafialaiset uskovat avustajia löytyvän ilman hankaluuksia. Janne Kaperi kertoo heidän saaneen hyvin porukkaa kuvauksiin viime vuosina.
 – Jotkut ovat ajaneet kuvauksiin jopa Oulusta saakka. Olemme olleet ihan fiilareissa avustajien innosta, hän sanoo.
 Biisonimafian pääkaksikko Kai Rinkinen (oik.) ja Janne Kaperi sekä tuottaja Eve Särkänne ovat tehneet tarkat suunnitelmat etukäteen. Esa Huuhko / Yle
 Tarkkoja suunnitelmia ja improvisaatiota
 Biisonimafian tukikohdan seinä Punkaharjulla on täynnä erilaisia listoja ja post it -lappuja. Osa elokuvakohtauksista vaatii tarkkoja suunnitelmia ja ohjeistuksia etukäteen. Myös improvisaatiolle jätetään tilaa, jos aikataulu antaa periksi.
 – Huumori- ja camp-henkiset osuudet voivat syntyä ilman tarkkoja suunnitelmia. On hyvä, että on myös improvisaatiovaraa, Rinkinen sanoo.
 Toimintakohtaukset vaativat tarkat kuvaussuunnitelmat. Esimerkiksi stunt-kohtauksissa improvisointi täytyy tehdä etukäteen ajotesteissä.
 Mopot kuuluvat olennaisena osana Biisonimafian tuotantoon, joka on ollut etenkin 18–35-vuotiaiden miesten suosiossa. Päähenkilöt ovat melkoisia elämänkoululaisia.
 Rinkisen roolihenkilö on mopolla pitkin ja poikin ajava Räkä. Kaperi esittää Liimaa.
 – Räkä on hätäinen kaveri, joka osaa ajaa, mutta ei ymmärrä mitään moottoreista ja vielä vähemmän naisten päälle. Liima puolestaan ei osaa ajaa, mutta se ymmärtää kaiken moottoreista ja vielä enemmän naisista, Rinkinen kuvailee.
 Ammattilaisstuntit hurjimmissa mopokohtauksissa
 Hurjimmat mopotemput toteutetaan ammattilaisstunttien eli vaarallisten tilanteiden sijaisnäyttelijöiden voimin. Uudessa elokuvassa stunt-kohtauksissa taituroivat muun muassa  Arttu Stenberg  ja  Kasper Kumpulainen .
 – Arttu Stenberg on yksi maailman parhaista stunt-kuskeista supermotopyörällä, Rinkinen sanoo.
 Rinkinen on tehnyt myös itse mopokohtauksia. Edellisessä elokuvassa hän hyppäsi mopolla lossirampilta järveen.
 – Itsellä alkaa jo ikä painaa: en pysty kaikkea enää tekemään, eikä kyllä taidotkaan riitä.
 Rinkisen mielestä Biisonimafia on raivannut tietä stunt-kulttuurille. Siihen sketsiryhmällä on vahvat juuret.
 – Annamme mahdollisuuksia ja näkyvyyttä uusille talenteille.
 Biisonimafian perustajakaksikon tavoitteena on ollut alusta asti elokuvateatterilevitykseen pääseminen. Biisonimafia
 Ensi-iltansa ensi vuonna saava elokuva eroaa etenkin kokoluokkansa puolesta Biisonimafian aiemmasta YouTube-painotteisesta tuotannosta.
 – Kaikki on nyt suurempaa: mukana on enemmän tekijäporukkaa, rekvisiittaa ja kuvauspaikkoja, Janne Kaperi sanoo.
 Kyseessä on ensimmäinen kerta ainakin Suomessa, kun YouTubesta alkunsa saaneen tuotantoyhtiön tuotanto pääsee elokuvateatterilevitykseen.
 MC Helper BeKINGs on  samaa sarjaa Elisa Viihde -palvelussa kolmisen vuotta sitten julkaistulle täyspitkälle  MC Helper 3  -elokuvalle. Se oli Elisa Viihteen syksyn 2018 ostetuin elokuva.
 Realitysarja Punkaharjun pojat syksyllä
 Biisonimafian arkea ja elokuvan tekemistä on seurattu Ylellä syksyllä esitettävässä realitysarjassa. 10-osainen Punkaharjun Pojat julkaistaan Yle Areenassa marraskuussa. Yle TV2 näyttää sarjan marraskuun lopussa.
 – On ollu avartavaa nähdä miten realitysarjaa ohjataan: miten sinne saadaan koukkuja ja draaman kaarta, Kaperi sanoo.
 Tuottaja Eve Särkänne odottaa mielenkiinnolla realitysarjan näkemistä.
 – Jännä nähdä lopputulos, kun emme itsekään tiedä, mitä siinä tulee olemaan. Olemme vain nauttineet sarjassa mukana olemisesta.
 Biisonimafian uutuuselokuvan mahdollistajana on muun muassa tuotantoyhtiö Rabbit Films, jonka perustajia ovat Duudsonit. Heidät tunnetaan maailmalla suomalaisesta huumorista ja hulluudesta. Luodaanko Punkaharjulla nyt seuraavaa suomalaisilmiötä?
 Vaikka elokuvateatterilevitykseen pääseminen onkin unelmien täyttymys, niin Biisonimafia haaveilee vielä myös kansainvälisyysloikasta.
 – Yes, yes. Räkä on muuten englanniksi Booger, Rinkinen virnistää.
 Voit keskustella aiheesta 22.8. klo 23.00 asti.
 Lue myös :
 Biisonimafia toteuttaa unelmaansa – ”Armeijan jälkeen mietimme mitä haluamme tehdä elämällämme ja päätimme, että no mehän mennään leffabisnekseen”

Biisonimafia kokeilee siipiään kuninkuuslajissa – sketsiryhmä hyppää YouTube-tuotannosta elokuvateatterilevitykseen


Summary: Alustavan kansainvälisen tutkimustiedon perusteella varsinkin nuorilla miehillä on havaittu toisen rokoteannoksen jälkeen lieväoireisia sydänlihaksen ja sydänpussin tulehduksia.

Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus

Äärimmäisen raskaita fyysisiä suorituksia kannattaa välttää koronarokotuksen ottamisen jälkeen sydänlihastulehdusriskin välttämiseksi, sanoo Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) ylilääkäri  Hanna Nohynek .
 THL on ohjeistanut Puolustusvoimia, ettei muutamaan päivään rokottamisen jälkeen tehtäisi mitään fyysisesti äärimmäisen rasittavia ponnistuksia. Nohynekin mukaan sama ohje pätee myös urheilijoihin.
 – Me tiedämme Yhdysvalloista raportoitujen alustavien tietojen perusteella, että varsinkin nuorilla eli 12-24-vuotiailla miehillä on havaittu toisen rokoteannoksen jälkeen noin viiden vuorokauden sisällä lieväoireisia sydänlihaksen ja sydänpussin tulehduksia, joista on valtaosin toivuttu hyvin, hän kertoo.
 THL:n ohje raskaiden urheilu- ja muiden suoritusten välttämisestä rokotuksen jälkeen koskee sekä ensimmäistä että toista otettua rokoteannosta, mutta vielä erityisemmin toista rokotuskertaa, jonka jälkeen Yhdysvalloissa tulehduksia on havaittu selvästi enemmän.
 Ilmaantuvuus erittäin harvinaista
 Nohynekin mukaan rokotuksen aiheuttamat sydänlihaksen ja sydänpussin tulehdukset eli myokardiitti ja perikardiitti ovat erittäin harvinaisia, sillä niiden ilmaantuvuus nuorten ikäryhmässä on noin kolme per satatuhatta rokotettua. Samassa ikäryhmässä vastaavien tulehduksien niin kutsuttu taustailmaantuvuus on noin yksi sataatuhatta kohden. Tällöin tulehduksen aiheuttaja on yleensä virus- tai bakteeri-infektio, toisinaan lääkitys. Tulehduksen aiheuttaja on saattanut myös jäädä epäselväksi, Nohynek vertaa.
 Belgialainen De Morgen -sanomalehti oli kertonut vastikään maassa raportoiduista myokardiitin oireista kolmella 15–17-vuotiaalla miespyöräilijällä, jotka olivat kilpailleet tai harjoitelleet koronarokotuksen jälkeisinä päivinä, uutisoi The Brussels Times. Pyöräilijät olivat olleet fyysisesti hyvässä kunnossa, eikä heillä ollut ilmennyt rokotuksenjälkeisiä oireita ennen kovan suorituksen aikaista rintakipua. Vastaavia oireita ei havaittu vanhempien ikäryhmien pyöräilijöillä.
 The Brussels Timesin mukaan tapahtuneen johdosta Belgiassa lääkkeiden hyväksymisestä vastaava virasto varoittaa nyt Pfizerin ja Biontechin sekä Modernan kahden mrna-rokotteen sisältämästä riskistä aiheuttaa sydänlihastulehdus, erityisesti nuorilla urheilijamiehillä.
 Miksi juuri nuorilla ja miehillä?
 Miksi oireita ilmenee juuri nuorilla miehillä, Hanna Nohynek?
 – Sitä ei varmuudella tiedetä. Me tiedämme, että lapsilla ja nuorilla kaiken kaikkiaan immunologinen vaste näille rokotteille on erittäin hyvä eli heidän elimistönsä muodostaa paljon koronavirusta neutraloivia vasta-aineita. On spekuloitu, onko niin, että inflammatorinen vaste on niin voimakas, että se voisi myötävaikuttaa myös sydänlihaksen ohimenevän tulehdustilan syntymiseen.
 Mistä sukupuolittuneisuus voi johtua?
 – Sitäkään ei varmuudella tiedetä. On esitetty, että nuoret miespuoliset keskimäärin urheilevat enemmän.
 Entä onko eri rokotteiden välillä eroa?
 – Tämä on mrna-rokotteisiin eli Modernan Spikevax-rokotteeseen ja Pfizer-Biontechin Comirnaty-rokotteeseen liittyvä asia, ei niinkään adenovirusvektoreihin liittyvä.
 Olympialaisiin valmistautuessa riskejä käytiin läpi
 Tutkimustiedon koronarokotusten aiheuttamasta sydänlihasriskistä kantautuessa maailmalta myös asiantuntijat Suomessa, kuten THL:n Nohynek ja Suomen olympiajoukkueen lääkäri  Maarit Valtonen , kävivät läpi mahdollisia haittoja olympialaisiin osallistuville urheilijoille.
 – Olimme varsin tiukassa aikataulussa rokotusten kanssa siinä vaiheessa, kun rokotukset saatiin käyntiin. Tavoite oli saada koko porukka kahdella rokotuksella liikkeelle ja siinä lähes täydellisesti onnistuttiin, Valtonen kertoo.
 Riskiä puntaroitaessa rokottamisen edut voittivat.
 – Sydänlihastulehduksen riski on äärimmäisen harvinainen. Me näimme, että riski rokottamatta jättämisestä olisi ollut vielä suurempi.
 Valtonen on jälkeenpäin tyytyväinen noudatettuihin rokotusaikatauluihin ja siihen, ettei rokotteista koitunut Suomen olympiajoukkueen jäsenille yksittäistä kuumereaktiota vakavampia haittavaikutuksia.
 Fimea lisäsi tiedon sivuilleen
 Suomessa lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea on viime kuussa lisännyt sivuilleen tiedon Euroopan lääkeviraston lääketurvallisuuden riskinarviointikomitean (PRAC) arviosta, että Comirnaty- ja Spikevax-koronarokotteilla voi hyvin harvinaisissa tapauksissa olla yhteys sydänlihas- ja sydänpussitulehduksiin.
 PRAC:n mukaan kyseiset tulehdukset ilmaantuvat yleensä 14 päivän sisällä rokottamisesta, useimmiten nuorilla miehillä ja toisen rokoteannoksen jälkeen, kerrotaan Fimean tiedotteessa.
 PRAC on suositellut sydänlihas- ja sydänpussitulehdusten lisäämistä uusiksi haittavaikutuksiksi aiemmin mainittujen rokotteiden tuotetietoihin. Suomessa Fimea toimittaa tarkempia ohjeita terveydenhuollon ammattilaisille ja rokotuskeskuksille. THL seuraa puolestaan mahdollisten sydänlihastulehdusten esiintyvyyttä rokotetuilla suhteessa rokottamattomiin.

THL ohjeistanut välttämään äärirankkaa fyysistä rasitusta Puolustusvoimissa koronarokotuksen jälkeen – sama neuvo pätenee laajemminkin


Summary: Vantaan ja Tikkakosken ilmailumuseoissa on meneillään Suomen suurin lentokoneen restaurointityö. Sodanaikaista Myrsky-hävittäjää rakennetaan uudelleen. Myrsky oli ainoa kotimainen hävittäjä, joka osallistui sotaan.  Yhtään ei ole säilynyt.

VANTAA / JYVÄSKYLÄ  Pora surauttaa reikiä alumiinilevyyn. Niittain paukuttaa nelikulmaputkesta tehtyjä jäykistysprofiileja kiinni. Viisi miestä häärii pöydän ympärillä. Laskutelineen peitelevy valmistuu vähitellen.
 Ilmailumuseon entisöintitila Vantaalla on täynnä tavaraa. Kaksi puurakenteista hävittäjän siipeä on pukkien varassa ja niiden päällä lentokonepiirustuksia. Koneen pyrstö on maalattu. Peltiset moottorin muotopellit ovat tekeillä puumuottien päällä.
 Myrsky-hävittäjää entisöi Tiistaikerho-niminen joukko ilmailumuseoyhdistyksen vapaaehtoisia. Varttuneempaa väkeä, monilla ilmailutaustaa. Projektia johtaa 79-vuotias  Matti Patteri , teollisuudessa uran tehnyt suunnittelija ja lentävien pienoismallien rakentaja.
 – Olen Lapualta, ja siellä lensi Kauhavan koneita. Poikana ajettiin polkupyörällä kentälle niitä katsomaan. Minua on kiinnostanut aina lentämisen tekniikka, eivät sankaritarinat, hän sanoo.
 Kauhavalla, Lapuan naapurikunnassa toimi vuosikymmeniä ilmasotakoulu.
 Akseli Keränen sahaa nelikulmaputkea jäykisteeksi pyörän peitelevyyn. Antti Haanpää / Yle
 Moottorin etuosaa ympäröivä ns. naca-rengas on ollut yksi suuritöisimpiä osia valmistaa. Antti Haanpää / Yle
 Projektin johtaja Matti Patteri: Noin 70 prosenttia Myrskyn alkuperäispiirustuksista on löytynyt. Antti Haanpää / Yle
 Myrskyn entisöimisestä päätettiin vuonna 2013. Mukaan tulivat Ilmavoimamuseo sekä puolustusteknologiayhtiö Patria, jonka edeltäjä Valtion lentokonetehdas Myrskyjä valmisti. Patrian mukana hankkeelle saatiin rahaa.
 Valmistuttuaan Myrsky asetetaan esille Ilmavoimamuseoon, joka on Tikkakoskella Jyväskylän lähellä.
 Restaurointityö alkoi vuonna 2014, ja sitä on riittänyt – enemmän kuin kukaan aluksi uskoi.
 Esimerkiksi alkuperäisiä Myrskyn siipiä ei enää ollut missään, ja siivet on pitänyt rakentaa uudestaan. Samoin vaikkapa laskutelineet.
 – Tämä on myös todella suuritöinen osa. Tulee 1 600 niittiä ja paljon pikkuosia, millä nämä liitetään moottorin kiinnityskorvakkeisiin, viittaa Patteri keskeneräiseen muotopeltiin.
 Alkuperäistä siipeä oli jäljellä tämän verran. Laskutelineen kiinnitysrauta ja puisen siipikaaren osa. Antti Haanpää / Yle
 Puurakenteisen siiven sisään menevät laskutelineen ja laskusiivekkeen käyttöakselit ja siivekkeen käyttötanko. Antti Haanpää / Yle
 Tiistaikerholaisia rakentamansa Myrskyn siiven ympärillä. Vasemmalta: Lassi Karivalo, Pekka Niemi, Jukka Köresaar, Heikki Kaakinen, Bo Paul, Jaakko Rantasalo, Pekka Kuivasmäki, Akseli Keränen ja Matti Patteri. Antti Haanpää / Yle
 Myrsky oli ainoa  Suomessa suunniteltu ja valmistettu hävittäjä, joka on ollut rintamakäytössä. Sitä valmistettiin 51 kappaletta. Kotimaisen hävittäjän rakentamiseen oli päädytty, koska sodan vuoksi ulkomailta ei saanut koneita ostettua.
 Myrsky, koko nimeltään VL Myrsky II, ei kuitenkaan ollut erityinen menestystarina.
 Myrskyjä toivottiin rintamalle viimeistään vuonna 1943, mutta hävittäjä myöhästyi ja ehti jatkosotaan vain taistelujen loppuviikoiksi kesällä 1944. Eikä ollut oikein valmis silloinkaan.
 Myöhästyminen johtui monesta syystä. Suunnittelutavoitteita muutettiin, ja rungossa oli rakenneongelmia. Eikä Myrsky ollut Valtion lentokonetehtaalle tärkein hanke: sen osuus tehtaan sodanaikaisesta tuotannosta oli noin 10 prosenttia työtunneista, sanoo Myrsky-projektin tiedottaja  Reino Myllymäki .
 – Suurin osa lentokonetehtaan voimavaroista meni ilmavoimien koneiden korjauksiin. Kahden epäonnistuneen pommitusoperaation jälkeen Myrskyn tuotantoon varattuja tiloja otettiin pommikoneiden paikkaukseen, hän sanoo.
 Myrskyn prototyyppi vuonna 1943. Koneen lento-ominaisuuksia pidettiin hyvinä, mutta moottori oli heikko. Suomen Ilmailumuseon kuva-arkisto
 Myrskyjä valmistumassa Tampereella keväällä 1944. Lentokonetehtaan voimavarat olivat sodan aikana lujilla, ja Myrskyn tuotanto viivästyi. Suomen Ilmailumuseon kuva-arkisto
 Tiedustelulentolaivue 12:n Myrsky-koneita Kemissä Lapin sodan aikana lokakuussa 1944. Syyssateet koettelivat Myrskyn rakenteita.   Suomen Ilmailumuseon kuva-arkisto
 Jatkosotaa seuranneessa Lapin sodassa syksyn 1944 vesisateissa todettiin, että Myrskyn siipien ja peräsinten puurakenteet turpoavat ja siipien liimaukset rakoilevat.
 – Liimaongelma tiedettiin. Hyvät fenolihartsit olivat loppuneet sodan mittaan Saksastakin, ja meillä piti käyttää korvikeliimoja, jotka menettivät lujuutta kostuessaan, sanoo Matti Patteri.
 Myrskyssä oli amerikkalainen 1 065 hevosvoiman Twin Wasp -moottori, joita Saksa oli saanut sotasaaliiksi valloitettuaan Ranskan. Se oli vanhempi ja teholtaan huonompi kuin vastustajana olleissa neuvostokoneissa.
 Suomi olisi halunnut ostaa uudempia ja tehokkaita saksalaisia moottoreita, mutta ne Saksa tarvitse itse.
 Sodan jälkeen Myrsky poistettiin käytöstä parissa vuodessa.
 Ilmavoimamuseon konservaattori Harri Huopainen ja Myrskyn runkoa. Teräsputkirakenteen lisäksi rungossa käytettiin puisia muotokaaria.  Antti Haanpää / Yle
 Myrskyn moottori oli sama kuin esimerkiksi matkustajakone DC-3:ssa. Moottorin taakse rungon päälle on asennettu neljä konekivääriä. Antti Haanpää / Yle
 Sota-ajan sovellutuksia: Airamin termospullo sai palvella nousu- ja laskunopeusmittarin tasauspainesäiliönä. Antti Haanpää / Yle
 Tikkakoskella ilmavoimamuseossa  konservoidaan Myrskyn runkoa, johon Vantaalla tehdyt siivet ja muut osat liitetään. Runkokehikkoon on asennettu vanhat saksalaiset radiot ja suomalaiset konekiväärit ja muuta tekniikkaa.
 – Tavoitteena on ollut käyttää niin paljon alkuperäisiä osia kuin mahdollista. Niitä on löytynyt yllättävän runsaasti, sanoo Ilmavoimamuseon konservaattori  Harri Huopainen .
 Myrskyn osia on saatu museoiden varastoista ja yksityishenkilöiltä ja vaikka mistä. Kolme teräsputkista runkokehikkoa löytyi jämsäläiseltä romuttamolta.
 Myös Tikkakoskella on jouduttu joitakin osia tekemään alusta saakka, ohjaajan istuin esimerkiksi. Monet yritykset ovat osallistuneet talkoisiin ja tehneet osia ilmaiseksi tai alennuksella.
 Hävittäjässä on tuhoton määrä pikkunippeliä, ja vanhojen osien kunnostaminen vie aikaa.
 – Nopeammin tämän olisi saanut valmiiksi uustuotantona, sanoo Huopainen.
 Myrskystä ei tehdä lentokelpoista, eli rakenteen ei tarvitse täyttää lentävän koneen lujuusvaatimuksia. Päälle päin siitä tehdään aito, alkuperäisiä värisävyjä myöten.
 Puuseppä Mika Rautasaari hioo potkurin lapaa Tikkakoskella. Antti Haanpää / Yle
 Lentäjän pelastautumispakkaukseen oli lentokonetehtaalla tehty kokoontaitettavat sukset. Aiemmin koneissa oli mukana pitkät sukset. Antti Haanpää / Yle
 Avustava konservaattori Antti Lappalainen viimeistelee Myrskyn konekiväärin panoslaatikkoa. Antti Haanpää / Yle
 Suomalainen lentokoneteollisuus  täyttää tänä vuonna sata vuotta, ja sen kunniaksi Myrskykin oli tarkoitus saada jo valmiiksi.
 Sarjatuotantoon päässeen Myrskyn ohella Valtion lentokonetehdas ja sen edeltäjä, vuonna 1921 aloittanut Ilmailuvoimien lentokonetehdas rakensivat muutamia kotimaisia hävittäjäkoneen prototyyppejä.
 Suomessa suunnitellut sotilaskoneet ovat kuitenkin olleet enimmäkseen alkeiskoulutus- ja harjoituskoneita. Sellaisia kuin Tuisku, Viima ja Pyry, joilla lennettiin 1930-, 1940- ja vielä 1950-luvullakin. Vihuri-harjoituskoneita rakennettiin ja käytettiin 1950-luvulla.
 Sarjan viimeinen oli Valmet Vinka, jolla Ilmavoimissa on opeteltu lentämään 1980-luvulta näihin päiviin saakka.
 Lisäksi Suomessa on valmistettu lisenssillä ilmavoimille useita ulkomaisia konetyyppejä, alkaen 1920-luvun saksalaisesta Hansa-vesilentokoneesta aina nykyisin käytössä oleviin Hawk-harjoituskoneeseen ja Hornet-hävittäjään.
 Lentokoneteollisuus siirtyi sotien jälkeen osaksi Valmetia, ja 1990-luvulla osaksi Patriaa.
 Ilmavoimien Sääski-koulukoneita Viipurissa 30-luvun alussa. Sääski oli ensimmäinen Suomessa suunniteltu sarjavalmistukseen päässyt lentokone. Toivo Rantalaisen kokoelma / Suomen Ilmailumuseo
 Ilmavoimien Tuisku-harjoituskone lennolla vuonna 1943. Tuiskuja valmistettiin 31 kappaletta, joista kolmasosa tuhoutui onnettomuuksissa. Niilo Helander / Sotamuseo
 Valmet Vihuri Ilmavoimamuseossa. Vihuria valmistettiin 1950-luvulla, ja se oli ilmavoimien pääkalustoa tuolla vuosikymmenellä. Taustalla prototyypiksi jäänyt hävittäjä Pyörremyrsky. Antti Haanpää / Yle
 Myrskyn restaurointi  on ollut paljon suuritöisempi urakka kuin aluksi luultiin, eikä se ole vielä lähellekään valmis.
 – Tähän on käytetty yhteensä yli 30 000 työtuntia Vantaalla ja Tikkakoskella. Enemmän kuin tuplaten siihen verrattuna mitä alussa arveltiin tarvittavan, sanoo projektipäällikkö Matti Patteri.
 Patterin mukaan Vantaalla restaurointiin menee vielä puolitoista vuotta lisää. Tikkakoskella konservaattori Harri Huopainen uskoo, että heillä on valmista ensi keväänä.
 Koronapandemia on jonkin verran hidastanut töitä Vantaalla ja aiheuttanut viime vuonna kuukauden tauonkin.
 Huopaisen mukaan Myrsky on suurin konservointityö 1980-luvun jälkeen, jolloin kunnostettiin museoon talvi- ja jatkosodan aikainen Fokker D.XXI-hävittäjä.
 Myrskyn mittaristo ja ohjaussauva. Myös mittarit oli valmistettava kotimaassa, koska sota esti ostot ulkomailta.  Antti Haanpää / Yle
 Lentäjän panssari-istuin. Tuolin toppaukset ja vyöt on tehty Tikkakoskella alkuperäisten mallin mukaan. Antti Haanpää / Yle
 Myrsky-projektin johtaja Matti Patteri ja alkuperäinen korkeusperäsin. Siihen tehdään Vantaalla vielä kangasverhoilu. Antti Haanpää / Yle
 Projektin tiedottajan Reino Myllymäen mukaan Myrsky-hankkeen budjetti on noin 140 000 euroa. Raha on tullut pääasiassa Patrian ja Sinituotteen tukena, kahdesta rahankeräyksestä ja Myrsky-tuotteiden myyntituloista.
 Vantaalla hävittäjän osia rakentaville vapaaehtoisille urakasta on tullut elämäntapa.
 – Olen käynyt vuodesta 2016 täällä pari kolme kertaa viikossa. Loistavaa tekemistä eläkeläiselle. Täällä on hyvä kaveripiiri ja mielenkiintoinen homma, saa olla ilmailua lähellä, sanoo  Jaakko Rantasalo .
 – Tämän vuoden lokakuussa alkaa kahdeksas vuosi. Päivääkään en vaihtaisi pois. Tämä on äärettömän mielenkiintoista, joka päivä oppii jotain uutta, vakuuttaa  Jukka Köresaar .
 Lisää aiheesta:
 VL Myrskyn entisöintiprojektin kotisivut

Ainoa sodan käynyt suomalaishävittäjä rakennetaan uudelleen – VL Myrsky ei kuitenkaan enää koskaan lennä


Summary: Elimistön lämpötilan vaihtelut vaikuttavat uni-valverytmiin. Helsingin yliopiston tutkimus onnistui ensimmäistä kertaa tieteellisesti profiloimaan kolme erilaista sisäistä kelloa.

Onko sinun helppo nukahtaa iltaisin vai venyykö sänkyyn menosi jatkuvasti pikkutunneille? Tuntuuko kesän rennosta unirytmistä arjen aikaisiin aamuihin siirtyminen ylivoimaiselta?
 Selitys voi piillä yksilöllisissä kehon lämpötilan muutoksissa. Tämä selvisi Helsingin yliopiston tuoreessa tutkimuksessa.
 Lämpötilasta voidaan päätellä, miten ihmisen sisäinen kello toimii, selittää unitutkija, professori  Anu-Katriina Pesonen .
 Elimistön sisäiset vuorokausirytmit vaikuttavat ihmisen käyttäytymiseen ja terveyteen monin tavoin. Sisäisen kellon samatahtisuus uni-valverytmin kanssa on tärkeää muun muassa sairauksien ehkäisyssä ja tunteiden säätelyssä.
 SleepHelsinki! -tutkimuksessa selvitettiin, onko eri ihmisillä erilaisia sisäisen kellon säätelemiä vuorokausirytmiprofiileja ja minkälaisia ominaisuuksia näihin profiileihin liittyy.
 Tutkimukseen osallistui noin 300 helsinkiläistä 16–18-vuotiasta nuorta. Heidän vuorokausirytmiään tutkittiin ihoon kiinnitettävällä lämpömittarilla, joka mittasi ihon lämpötilan minuutin välein. Menetelmä mahdollisti vuorokausirytmin tutkimisen nuorten tavallisessa arjessa ja elämänrytmissä.
 Kehon lämpötila vaikuttaa nukahtamiseen
 Unitutkija Anu-Katriina Pesonen on tutkimusmenetelmästä ja tuloksista innoissaan. Vaikka tutkimus tehtiin nuorilla, sen tuloksia voidaan yleistää koskemaan myös aikuisia.
 Yleensä uni-valverytmiä tutkitaan itsearvioinnin avulla, eli tutkimukseen osallistuvat vastaavat kysymyksiin omasta rytmistään.
 – Tässä lähdettiin lämpötilaa mittaamalla katsomaan, miten keho tikittää kolmen vuorokauden ajan. Löytyi hämmästykseksemme kolme sisäisen kellon toimintaprofiilia.
 Kehon sisäinen kello tahdistaa vuorokausirytmiä ja säätelee noin 24 tunnin syklejä eri ruumiintoiminnoissa. Myös kehon lämpötilan vaihtelu on syklistä ja seuraa noin 24 tunnin rytmiä.
 Kehon lämpötilaa mittaamalla voidaan seurata yksilön sisäisen kellon toimintaa ja yksilöllisiä piirteitä. Lämpötila vaikuttaa siihen, miten voimakkaasti tuntee illalla väsymystä ja unen lähestyvän.
 – Ihon lämpötila nousee illalla hyvin nopeasti. Sen sijaan ihmisen syvälämpötila sisäelinten ympärillä laskee samalla nopeasti. Nämä päinvastaisiin suuntiin menevät lämpötilamuutokset helpottavat nukahtamista, kuvailee THL:n tutkimusprofessori  Timo Partonen .
 Suuremmat lämpötilan vaihtelut yhteydessä säännölliseen unirytmiin
 Ihon lämpötilan vuorokausivaihtelu voi olla 0,5 asteesta jopa 2 asteeseen. Aamuvirkkujen ryhmässä ihon lämpötilavaihtelut olivat suuria. Tämä oli yhteydessä säännöllisempään unirytmiin.
 Iltavirkkujen ryhmässä puolestaan lämpötilan vuorokausivaihtelut olivat vähäisimpiä. Heillä oli myös eniten vaikeuksia säädellä unirytmiään.
 – Heidän lämpötilansa vaihtelurytmi oli myös muita myöhäisempi, sanoo Timo Partonen.
 Kaikkein iltavirkuimmilla sisäisen kellon vuorokauden pituus oli jopa 15 minuuttia pidempi kuin muilla. Tutkimuslöydös ei ollut tässä tutkimuksessa tilastollisesti merkittävä, mutta Anu-Katriina Pesonen pitää sitä silti mielenkiintoisena.
 – Heidän sisäinen kellonsa jätättää koko ajan. Kun kello tulee illalla kymmenen, heillä se on vasta varttia vaille. Tämä luo jatkuvaa painetta unirytmin myöhäistymiselle.
 Riskinä on, että ilta illalta myöhempään venyvä nukahtaminen kerää suurta univelkaa.
 Hyvän unen kannalta parasta olisi, että kehon lämpötilan vaihtelut olisivat mahdollisimman lähellä 24 tunnin kiertoa. Lisäksi voimakkaat yksilölliset lämpötilan vaihtelut auttavat huomaamaan, milloin väsyttää ja milloin keho on valmis nukahtamaan.
 Nukahtamisvaikeuksista ei voi syyttää vain tahdonvoimaa
 Yleensä unesta puhuttaessa ajatellaan, että ihmiset ovat itse vastuussa nukahtamisestaan. Pitäisi ajoittaa syömiset ja liikkumiset oikein, mennä ajoissa nukkumaan ja huolehtia makuuhuoneen unelle optimaalisesta lämpötilasta.
 Unitutkija Anu-Katriina Pesonen uskoo, että tutkimuksen tuoma uusi tieto auttaa suhtautumaan lempeämmin uniongelmiin.
 – Ihmisten välillä on eroja siinä, miten sisäinen kello tikittää. Kaikilla ei ole yhtä voimakkaita kehollisia signaaleja ennen nukahtamista, joka voi vaikeuttaa unirytmin pitämistä. Kyse ei ole pelkästä tahdonvoimasta.
 THL:n tutkimusprofessori Timo Partonen ajattelee, että tutkimuslöydöksiä hyödyntämällä voidaan paremmin neuvoa unirytmin kanssa tuskailevia ihmisiä.
 – Voidaan luoda algoritmi, jonka perusteella mittauksia tekevät ihmiset saavat tietää onko heidän vuorokausirytminsä tai unijaksonsa myöhästymässä. Siten voidaan antaa yksilöllisempää neuvontaa parempaan uneen.
 Aiemmista tutkimuksista tiedetään, että uni-valverytmin säännöllistäminen tuo paremman yöunen. Hyvin iltavirkuilla on muita useammin monia terveysongelmia, kuten verenpainetautia, diabetesta ja astmaa.
 Tällaisille ihmisille aamun valo on erityisen tärkeää uni-valverytmin tahdittamiseksi. Syksyn pimetessä aamuvaloa voi lisätä esimerkiksi kirkasvalolampulla.
 Lue myös:
 Jo kolme ilta- tai yövuoroa kuussa voi johtaa jatkuvaan väsymykseen vapaallakin – joka viides vuorotyötä tekevä kärsii työn aiheuttamasta unihäiriöstä

Sisäisiä kelloja on kolmenlaisia ja ne ovat yhteydessä kehon lämpötilaan – yökukkujien kello voi jätättää vartin vuorokaudessa


Summary: Käräjäoikeus katsoi vihapuheen olevan tavanomaista vakavampaa, koska viesteihin sisältyi henkeen kohdistuvaa uhkailua.

Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi espoolaismiehen 30 päivän ehdolliseen vankeusrangaistukseen kiihottamisesta kansanryhmää vastaan.
 Mies puhui maahanmuuttajalasten tappamisesta Facebook-viestiketjussa tammikuussa 2019. Viestissään mies toivoi väkivallan karkottavan maahanmuuttajat Suomesta.
 Uhkauksen lisäksi mies panetteli maahanmuuttajia perättömillä väitteillä.
 Espoolaismies esitti kommentit toisen henkilön julkisella Facebook-seinällä käydyssä keskustelussa.
 Tapauksen oikeuskäsittely on poikkeuksellinen, sillä käräjäoikeus päätyi tuomiossaan korkeampaan rangaistukseen kuin syyttäjä oli esittänyt.
 Syyttäjän vaatiman sakkorangaistuksen sijaan tuomioistuin langetti miehelle vankeutta.
 Rikosoikeuden professori: "Tuomio on perusteellinen ja ansiokas"
 Rikosoikeuden professori  Kimmo Nuotion  mukaan eurooppalaisessa oikeuskäytännössä erotetaan toisistaan väkivallalla uhkaava vihapuhe solvaamisesta ja panettelusta.
 Näin on professorin mukaan toimittu myös Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa.
 – Käräjäoikeuden tuomio on perusteellinen ja ansiokas, hän sanoo.
 Tuomio ei ole vielä lainvoimainen, ja miehellä on mahdollisuus valittaa. Oikeudessa hän kiisti syyllistyneensä rikokseen vedoten sananvapauteensa.
 Käräjäoikeuden mukaan miehen viestit eivät väkivaltaisena ja ennakkoluuloja vahvistavana vihapuheena kuuluneet hänen sananvapautensa piiriin.
 Väkivallalla uhkaava vihapuhe on solvauksia ja panettelua tuomittavampaa
 Tilastokeskuksen mukaan  kiihottamisesta kansanryhmää vastaan tuomitaan sakkoja noin 93 prosentissa tapauksista. Tyypillisesti rangaistus on 30–50 päiväsakkoa.
 Syyttäjä vaati espoolaismiehelle 50 päiväsakon suuruista rangaistusta.
 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeuden mukaan sakkorangaistus olisi kuitenkin ollut riittämätön.
 – Aikaisemmassa oikeuskäytännössä sakolla sovitettavissa tapauksissa on ollut kyse siitä, että jotakin kansanryhmää on paneteltu tai solvattu, käräjätuomari  Teemu Vanhanen  sanoo.
 – Tässä tapauksessa kiihottamisrikos on kuitenkin vakavampi, koska viesteissä on myös uhattu kansanryhmän henkeä, hän jatkaa.
 Väkivaltauhkauksien vuoksi käräjäoikeus päätyi ratkaisussaan vankeusrangaistukseen.
 Lue myös:
 150 000 vihapuheviestiä kuukaudessa, suurin osa niistä keskustelupalstoilla – tuore raportti paljastaa, millaista on vihapuhe Suomessa

Syyttäjä vaati sakkoja, mutta käräjäoikeus langetti vankeutta – mies uhkasi ja panetteli maahanmuuttajia Facebookissa


Summary: Tutkijat arvostelevat, että Afganistanissa ja Lähi-idässä on menty sotilaiden ehdoilla ja tehty raskaita virheitä. Länsimaiden pitäisi kiukun purkamisen sijaan pitää nyt auki mahdollisuus, että suhteet Talibaniin voitaisiin joskus normalisoida.

Onko länsimaissa eletty valheessa? Suomi muiden mukana.
 Afganistanissa palveli vajaan 20 vuoden aikana 2500 suomalaissotilasta. Suomi on tukenut Afganistania  arviosta riippuen vajaalla miljardilla eurolla .
 Julkisessa keskustelussa on korostettu sitä, että Afganistanissa oltiin edistämässä demokratiaa ja ihmisoikeuksia.
 Ulkoministeriön mukaan tuloksia oli saatu varsinkin tyttöjen ja naisten aseman parantamisessa.
 Nyt tulokset on saatettu pyyhkäistä taivaan tuuliin ja Afganistan ajautunut kaaokseen, kun länsimaiden pystyssä pitämä hallinto ja armeija luhistuivat muutamassa päivässä salamasotaa käyneiden Taliban-taistelijoiden jalkoihin.
 Vieraileva johtava asiantuntija  Olli Ruohomäki  Ulkopoliittisesta instituutista pitää täytenä utopiana uskoa siihen, että ulkoa tuotu hallinto olisi kestänyt pidempään.
 – Virkamiehet, joiden kanssa kansainvälinen yhteisö yleensä asioi, osasivat kertoa tarinaa, jota länsi haluaa kuulla. He eivät edustaneet kansan syvien rivien ajattelua. Hallinto oli tavallisen kansan silmissä ulkoapäin valtaan laitettu ja pönkitetty. Siksi se romahti kuin korttitalo, Ruohomäki arvioi.
 Lähi-idän tutkimuksen professori  Hannu Juusola  sanoo, että länsimaiden 20-vuotiseen Afganistanissa oloon on liittynyt paljon itsepetosta ja Suomessakin on voitu olla naiiveja.
 Valtion rakentaminen tyhjästä vaikeisiin oloihin "utopiaa"
 Hyökkäys Afganistaniin oli alunperin Yhdysvaltain nopea ja raivokas reaktio vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskuihin. Terrorismin vastaisen sodan rinnalla alettiin myöhemmin puhua enemmän myös demokratian ja toimivan valtion luomisesta Afganistaniin, mihin presidentti  Joe Biden   on ottanut etäisyyttä  viime päivinä.
 Suomen Afganistaniin-lähdön  merkittävä syy oli  suhteiden säilyttäminen Yhdysvaltoihin, vaikka tämä ei täysin välittynyt julkiseen keskusteluun.
 Yhdysvaltalaiset sotilaat repivät diktaattori Saddam Husseinin kuvaa seinästä Irakissa maaliskuussa 2003.  Chris Hondros / Getty Images
 Yhdysvallat hyökkäsi tällä vuosikymmenellä myös Irakiin ja Nato-joukot Libyaan. Presidentti  George W. Bush  perusteli Irakin sotaa paitsi maan olemattomiksi osoittautuneilla joukkotuhoaseilla, myös taisteluna "hyvän puolesta pahaa vastaan" ja vapauden ja demokratian levittämisenä koko maailmaan.
 Sotilaallisten väliintulojen seurauksena Irakin diktaattori  Saddam Hussein  ja Libyan  Muammar Gaddafi  menettivät valtansa ja henkensä.
 Paitsi Afganistanissa, myös Irakissa ja Libyassa seurauksena oli kuitenkin kaaos.
 Sotilaallisten interventioiden aikakausi, jossa tavoitteena oli valtioiden rakentaminen, on lopullisesti päättynyt   Olli Ruohomäki
 Ruohomäki sanoo, että Afganistanin näkyvä epäonnistuminen on loppu ajalle, jossa länsimaat syrjäyttävät hirmuhallitsijoita sotilaallisilla väliintuloilla ja yrittävät rakentaa tilalle toimivaa valtiota.
 – Ilman muuta sotilaallisten interventioiden aikakausi, jossa tavoitteena oli valtioiden rakentaminen, on lopullisesti päättynyt Afganistanin tapahtumien myötä, Ruohomäki sanoo.
 Libyalainen kapinallinen ampui maaliskuussa 2011 mainosjulistetta, jossa oli diktaattori Muammar Gaddafin kuva. Khaled Elfiqi / AOP
 Jo epäonnistuminen Irakissa söi Ruohomäen mukaan sotilaallisten väliintulojen pohjan. Afganistanin hallinnon ja armeijan luhistuminen löi sille viimeisen niitin.
 – Ajattelu, että lähdetään niin sanotusti soitellen sotaan ja rakentamaan tyhjästä valtiota vaikeisiin oloihin, ja kuvitellaan sen olevan heijaste länsimaisesta yhteiskunnasta, on lähtökohtaisesti utopiaa, Ruohomäki arvostelee.
 Myös Juusola arvioi, että epäonnistumiset vähentävät halukkuutta sotilaallisiin väliintuloihin, mikä oli näkyvissä jo Yhdysvaltain presidentin  Barack Obaman  politiikassa.
 – Afganistanin näkyvä ja surkea epäonnistuminen vahvistaa tämäntyyppisiä trendejä, mutta lopullisuudesta on vaikeaa puhua, Juusola sanoo.
 Juusola pelkää, että Afganistan-epäonnistuminen voi lisätä ajattelua, että mitään ei voi tehdä eikä ihmisoikeusloukkauksiin pysty puuttumaan. Obama oli Irakin kokemusten perusteella hyvin varovainen puuttumaan Syyrian tilanteeseen ja pyrki pääsemään eroon Afganistanista.
 – Syyria on hyvä esimerkki, jossa Irakin negatiivisten kokemusten takia länsimaat eivät saaneet aikaan yhtenäistä politiikkaa, jolla olisi yritetty lopettaa ihmisoikeusrikkomukset. Ei oikein tiedetty, mitä tehdä.
 Länsimaiden sotilaalliset väliintulot ovat kaataneet 2000-luvulla Libyan, Irakin ja Afganistanin hallitsijat. Syyrian sodassa Venäjä vastusti lännen mahdollista interventiota.  Ilkka Kemppinen / Yle
 Länsimaat joutuvat peilin eteen
 Tutkija Olli Ruohomäen mukaan Afganistanin tilanne asettaa länsimaat peilin eteen. Islamin lain jyrkkää tulkintaa noudattava Taliban-liike valtasi maan nopeasti takaisin, kun länsijoukot lähtivät.
 – Lännessä on mietittävä, kuinka haluttuja meille tärkeät arvot, kuten demokratian ja ihmisoikeuksien edistäminen ovat yleismaailmallisesti, Ruohomäki pohtii.
 Tästä näkökulmasta läntisen Aasian tilanne voi näyttää lohduttomalta.
 Vaalivoittajia ovat usein olleet islamistit, jotka ovat olleet pitkään parhaiten järjestäytynyt oppositiovoima. Seurauksena on ristiriita.
 – Kun Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa islamistit ovat usein voittaneet ensimmäisissä vapaissa vaaleissa, länsi on alkanut tukea voimia, jotka ovat demokratisoitumista vastaan, Juusola sanoo.
 Juusola sanoo, että yleisesti ottaen läntisessä Aasiassa ja pohjoisessa Afrikassa demokratia on vaikeuksissa ja demokratisoitumisessa on otettu takapakkia. Hän muistuttaa, että ongelmat eivät kuitenkaan koske vain tätä aluetta, vaan demokratia on ylipäätään maailmassa alavireessä.
 Juusolan mukaan esimerkiksi Lähi-idän alueella tehdyt kyselytutkimukset kuitenkin kertovat, että demokratia on halutuin hallintomuoto. Kysyntää demokratialle siis on.
 Yhdysvaltain ja Britannian armeijat käynnistivät voimakkaan ilmahyökkäyksen Afganistaniin lokakuussa 2001. Kuvassa Yhdysvaltain asevoimien B-52 pommikone. U.S. Airforce / Getty Images
 Sotilaiden ehdoilla meneminen oli virhe
 Afganistanin armeijan nopea luhistuminen on voinut näyttää siltä, että paikallisilla ei ollut halua taistella vapauksiensa puolesta Talibania vastaan. Joe Biden moitti, että Yhdysvallat antoi afganistanilaisille mahdollisuudet päättää omasta tulevaisuudestaan, mutta taistelutahtoa se ei voinut antaa.
 Afganistanin armeijan nopean tappion syy voi kuitenkin löytyä myös Yhdysvaltain armeijasta.
 Esiin on tuotu se, että  Afganistanin asevoimat oli tarkoitettu toimimaan yhdessä amerikkalaisten kanssa . Kun Yhdysvallat lopetti ilmatukensa, asevoimat eivät pystyneet enää toimimaan, vaikka taistelutahtoa olisi ollutkin.
 Hannu Juusola ihmettelee, kouluttivatko ja aseistivatko länsimaat Afganistanin armeijaa aivan vääristä lähtökohdista.
 – Onko ollut edes realiteettia sille, että tällä tavalla luotu Nato-tyyppinen armeija olisi mahdollinen Afganistanin todellisuudessa? Pystyykö se olemaan päivääkään toiminnassa ilman yhteistyötä? Juusola kysyy.
 – Armeijoiden sitominen yhteistyöhön länsimaiden kanssa on ollut tavattoman kallis ja ilmeisen tyhmä investointi.
 On ollut epäselvää, onko kyse ensisijaisesti terrorismin vastaisesta sodasta vai valtion rakentamisesta. Ristiriita ei luo hyvää pohjaa  Hannu Juusola
 Juusolan ja Ruohomäen mukaan sotilaallisten väliintulojen keskeinen ongelma on ollut, että päätöksiä on tehty sotilaallisista näkökohdista. On menty sotilaiden ehdoilla.
 – Interventioissa on ollut kyse eri asiasta kuin valtion rakentamisesta. Se on ollut aina alisteista muille asioille, ennen kaikkea terrorismin vastaiselle sodalle, Juusola sanoo.
 – Demokratian vieminen on ollut mukana ja osa osallistujista on kokenut sen tärkeänä. On ollut epäselvää, onko kyse ensisijaisesti terrorismin vastaisesta sodasta vai valtion rakentamisesta. Tällainen ristiriita ei luo hyvää pohjaa.
 Yhdysvaltalain sotilaat partioivat Fallujahin kadulla Irakissa elokuussa 2003.  Scott Nelson / Getty Images
 Hitler-perustelu menee metsään
 Onko demokratian levittämisessä kuitenkin tarvittu aseita?
 Yhdysvalloissa  vihollista on verrattu  vuosikymmeniä  Adolf Hitleriin , kun sotien tärkeyttä on selitetty amerikkalaisille.
 Toisessa maailmansodassa läntiset voittajavaltiot tuhosivat niin Hitlerin natsi-Saksan kuin Japanin, jotka pakotettiin demokratiaan.
 Tutkijat torjuvat kuitenkin ajatuksen, että sotilaat voisivat juurruttaa demokratiaa. Saksaa tai Japania ei pidä verrata Afganistaniin ja Lähi-itään.
 Juusola huomauttaa, että Saksassa oli jo kokeiltu demokratiaa.
 – Maassa lähdettiin liikkeelle aivan erityyppisistä lähtökohdista. Oli olemassa Saksa valtiona ja saksalainen identiteetti.
 Ruohomäki lisää, että Saksassa ja Japanissa oli koulutettua väestöä ja yhteiskunnan instituutioita. Afganistanista ne puuttuvat ja Irakissa ne ovat heiveröisiä. Molemmissa valtion rakentaminen tunnetusti epäonnistui.
 Ruohomäki sanoo, että demokratian ja ihmisoikeuksien vieminen asein on lähtökohtaisesti älytön ajatus. Yhteiskunnat muuttuvat ainoastaan sisältä päin, pikkuhiljaa.
 Vaatimukset poliittisesta osallistumisesta vahvistuvat vasta, kun perusasiat, kuten infrastruktuuri, terveydenhuolto ja koulutusjärjestelmä on saatu kuntoon.
 – Afganistanissa oli ollut ennen vuoden 2001 hyökkäystä 20 vuotta väkivaltaista konfliktia. Neuvostoliiton hyökkäyksen myötä maa tuhottiin totaalisesti, Ruohomäki muistuttaa.
 Professori Hannu Juusolan mukaan Taliban-liikkeen tekojen tulisi nyt ratkaista, miten siihen suhtaudutaan lännessä. Kiukun purkamisen sijaan hän pitäisi auki mahdollisuuden, että suhteet Talibaniin voitaisiin joskus normalisoida. Vesa Moilanen / Lehtikuva
 Talibanin rynnistystä selittää se, että länsimaat saivat Afganistanissa aikaan kehitystä kaupungeissa, mutta maaseutu on monesti jäänyt oman onnensa nojaan.
 Ruohomäki sanoo, että se on ruokkinut Talibanin propagandaa kaupunkien eliitistä, joka elää lännen rahoilla.
 – Myös Vietnamin sodan aikana viesti oli, että Saigonin eliitti porskuttaa. Siitä nousee viha. Kaupungeissa ajellaan Lexuksilla ja köyhät nuoret miehet, jotka ovat olleet Talibanin jalkamiehiä ja kapinamoottoreita, ihmettelevät, miksi minä en saa mitään.
 Tutkija: Talibania ei olisi pitänyt jättää ulkopuolelle
 Jos kynnys sotilaallisiin väliintuloihin ja demokratiaan pakottamiseen nousee, onko diktaattoreilla ja hirmuhallitsijoilla entistä vähemmän syitä muuttaa toimintaansa?
 Mitä länsimaat voivat tehdä?
 Tutkijoiden mukaan ainakaan ei pitäisi tehdä kuten nyt on toimittu. Esimerkiksi Kanadan pääministeri  Justin Trudeau  sanoi heti  tiistaina , että maa ei aio tunnustaa Taliban-hallintoa. Euroopan unionin kommentit ovat olleet varovaisempia.
 Hannu Juusola ihmettelee, mitä länsimaat voittavat, jos Talibanille ei anneta mahdollisuuksiakaan tulla tunnustetuksi.
 – Siinä puretaan enemmän kiukkua kuin ajatellaan rationaalisesti, hän arvostelee.
 – Jos he vahvistavat asemansa, on parempi pyrkiä vaikuttamaan Talibaniin kuin sanoutua irti kaikesta yhteistyöstä. Ehdottomalla linjalla ei saavuteta yhtään mitään.
 Tutkija Olli Ruohomäen mukaan oli virhe, ettei Talibania otettu osaksi maan uutta järjestelmää 20 vuotta sitten.  Emmi Korhonen / Lehtikuva
 Olli Ruohomäen mukaan oli paha virhe, ettei Talibania otettu mukaan osaksi maan tulevaisuutta jo 20 vuotta sitten, kun länsijoukot hyökkäsivät maahan ja pystyttivät uuden hallinnon.
 – Talibanin kanssa olisi tullut käydä neuvottelut ja ottaa osaksi uutta järjestelmää jo silloin, hän sanoo.
 Ruohomäen mukaan Yhdysvallat teki samankaltaisen virheen myös Irakissa, kun Saddamin Baath-puolueeseen kuuluneet virkamiehet erotettiin sekä siviilihallinnosta että armeijasta.
 – Eihän Saksassakaan kaikkia virkamiehiä natsiyhteyksien takia heivattu sodan jälkeen pois, eikä Japanissa, Ruohomäki sanoo.
 Ruohomäki sanoo, että jos Taliban ja esimerkiksi palestiinalainen islamistijärjestö Hamas ovat osa yhteiskuntien dna:ta, niitä ei pysty väkivalloin kukistamaan.
 – Täytyy ottaa lusikka kauniiseen käteen ja hyväksyä, että on erilaisia maailmankatsomuksia.
 Oliko länsimaiden Afganistaniin meno virhe 20 vuotta sitten?
 – Se, että lähdetään kaatamaan maan hallinto ja kuvitellaan, että saadaan parempaa nopeasti tilalle, oli utopiaa. Terroristijohtaja Osama Bin Ladenin metsästäminen ja kiinniotto oli oikeutettu, mutta se että kaadetaan Taliban-hallinto ja sotketaan koko maa, olisi voinut mennä toisin, Ruohomäki sanoo.
 Juusola arvostelee Afganistan-operaation hinta-laatusuhdetta. Rahat olisi kannattanut käyttää kalliin sotimisen sijaan esimerkiksi koulutustason parantamiseen alueella.
 Hän sanoo, että demokratisoitumista pitäisi tukea eri tavalla kuin Afganistanissa ja Irakissa on tehty, hienovaraisemmin ja paikalliset olot huomioon ottaen.
 Lue lisää:
 Yle seuraa tässä artikkelissa Afganistanin tapahtumia
 Onko Taliban-liike muuttunut? Johto kuulostaa sovinnolliselta, mutta jyrkkä ääriajattelu on voimissaan rivitaistelijoiden joukossa
 Suomen pisin sota loppui – Afganistanin operaatio maksoi satoja miljoonia, mutta mitä sillä saavutettiin?
 Tällainen oli Talibanin aiempi hirmuhallinto – nyrkin paksuiset parrat, leijan lennätys kielletty, nilkkansa paljastaneet naiset ruoskittiin

Afganistanin yllätysluhistuminen saattoi olla viimeinen niitti demokratian viemiselle asein – tutkija: Ajatus oli älytön


Summary: Perussuomalaisten mukaan kaikki humanitaarinen ja kriisiapu pitäisi kohdentaa Afganistanin lähialueille.  Riikka Purra oli Ykkösaamun haastattelussa lauantaina.

Talibanin valtaannousu Afganistanissa on sysännyt liikkeelle valtavan määrän maasta pois pyrkiviä ihmisiä.
 Perussuomalaisten puheenjohtaja  Riikka Purra  (ps.) kyseenalaistaa sen, keitä kaikkia Afganistanista pitäisi tuoda Suomeen turvaan.
 – Suomeen tuodaan sotilaiden turvaamana myös ihmisiä, jotka ovat saaneet turvapaikan Suomesta ja lähteneet kuitenkin Afganistaniin lomailemaan tai mitä ikinä, Purra sanoo.
 Purra pitää ihmeellisenä sitä, että jos joku on kansainvälisen suojelun tarpeessa, hän käy lomailemassa maassa, josta hän on nimenomaan paennut ja hakenut turvaa muualta. Purralla ei ole tietoa kuinka monista ihmisistä hän puhuu.
 – Kyllä tämä aika monen suomalaisen oikeustajuun koskee, hän sanoo.
 Purra vetoaa siihen, että Suomen viranomaiset ovat kehottaneet jo muutamia viikkoja sitten poistumaan Afganistanista. Tarkemmin ottaen ulkoministeriö on kyllä kehottanut jo pitkään välttämään kaikkea matkustamista Afganistaniin, mutta poistumaan välittömästi maasta vasta 6.8. alkaen eli reilu viikko ennen vallankaappausta.
 – En käyttäisi Suomen sotilaallista voimaa siihen, että näitä ihmisiä käydään sieltä noutamassa. Heidän pitäisi tulla omin voimin sieltä pois.
 Suomen kansalaiset Purra toisi kuitenkin pois Afganistanista sekä Suomen lähetystön työntekijät, joilla on selvä yhteys Suomeen, myös henkivartijat.
 – Jos he ovat vaarantaneet oman henkensä palvellakseen Suomea, hän sanoo.
 Eduskunnalta laaja tuki joukkojen lähettämiselle – Haavisto: Sotilaat eivät poistu Kabulin lentokentän läheisyydestä
 Apu kohdennettava Afganistanin lähialueille
 Kansainvälinen yhteisö yllättyi viikko sitten, kun Taliban valtasi helposti Afganistanin pääkaupungin Kabulin. Siitä asti maasta on pyrkinyt islamistisen järjestön valtaa pakoon kymmeniätuhansia länsimaisia, länsimaille työskennelleitä ja Talibanin vainoamia ihmisiä.
 Perussuomalaisten puheenjohtaja Riikka Purra (ps.) sanoo, että apu pitäisi kohdistaa Afganistania ympäröiviin maihin.
 – Maahanmuutto ei ole taloudellisesti eikä humanitaarisesti tehokkain tapa auttaa, hän sanoo.
 Jos perusuomalaiset onnistuisi lopettamaan humanitaarisen maahanmuuton, he olisivat Purran mukaan valmiita lisäämään kehitysyhteistyöresursseja auttaakseen hädänalaisia muualla.
 – Suomen, EU:n ja muun kansainvälisen yhteisön pitäisi huolehtia siitä, että maasta pakeneville ihmisille tarjotaan turvaa ja elämän perusedellytykset lähialueilla eli käytännössä Afganistanin naapurimaissa, Purra sanoo.
 Purra sanoo ei pakolaiskiintiön kasvattamiselle
 Perussuomalaiset on kuitenkin vaatinut kehitysyhteistyörahojen leikkauksia useita vuosia. Uusi puheenjohtaja Riikka Purra on linjannut, että puolueen tavoite on nolla turvapaikanhakijaa.
 Afganistanin kriisin yhteydessä puolue ei kannata Suomen vuosittaisen pakolaiskiintiön kasvattamista 1050:n pakolaisen vataanottamisesta 2000:een pakolaiseen kuten sisäministeri  Maria Ohisalo  (vihr.) ehdotti torstaina  Ylen haastattelussa .
 – Humanitaarinen maahanmuutto ei ole minkäänlainen ratkaisu – ei konflikteihin eikä globaaleihin elintasoeroihin, jotka ajavat siirtolaisvirtoja liikkeelle vielä enemmän, Purra huomauttaa.
 Suomi on jo lisännyt humanitääristä apua kolme miljoonaa euroa afganistanilaisten auttamiseen. Tarvitaanko vielä Suomen apupanostuksia vai riittääkö tämä?
 – Tärkein prioriteetti pitäisi olla siinä, että ihmiset, jotka pakenevat maasta, saavat turvaa lähialueilla, ja pakolaisvirtoja kohti Eurooppaa ei synny.
 Perussuomalaiset tyrmää humanitaarisen maahanmuuton
 Purra arvostelee Suomea huonosta varautumisesta turvapaikkahaun määrän mahdolliseen kasvuun.
 – Suomi ei ole varautunut lainkaan sellaisella tavalla kuin sen olisi pitänyt varautua esimerkiksi varmistamalla, että laajamittainen laiton maahantulo turvallisesta maasta voidaan estää, Purra painottaa.
 Hän lisää, että "Suomen valmius kohdata turvapaikanhakijoiden määrän kasvu on hyvin heikko".
 Riikka Purra oli Yle TV1:n Ykkösaamun vieraana suorassa lähetyksessä lauantaina. Aiheina olivat myös puolueen keinot parantaa työllisyyttä, odotukset hallituksen budjettipäätöksistä ja ilmastotoimista.  Voit katsoa koko haastattelun tästä .
 Juttuun lisätty lause 21.8. klo 14.50: Tarkemmin ottaen ulkoministeriö on kyllä kehottanut jo pitkään välttämään kaikkea matkustamista Afganistaniin, mutta poistumaan välittömästi maasta vasta 6.8. alkaen eli reilu viikko ennen vallankaappausta.
 Lue lisää :
 Yle seuraa tässä artikkelissa Afganistanin tapahtumia
 Afganistanin yllätysluhistuminen saattoi olla viimeinen niitti demokratian viemiselle asein – tutkija: Ajatus oli älytön
 Taliban on vahvempi kuin koskaan, mutta Afganistankaan ei ole sama kuin vuonna 2001 – grafiikat kertovat tärkeimmistä muutoksista
 Amnesty: Taliban murhasi julmasti hazara-vähemmistön miehiä heinäkuussa
 Kuka on perussuomalaisten puheenjohtajaehdokas Riikka Purra? Aloitti työnsä puolueessa keskellä kaaosta, teini-iän kokemukset vaikuttivat ajatuksiin maahanmuutosta
 Analyysi: Riikka Purra hyökkää oikealta punavihreän hallituksen kimppuun
 Testaa, erotatko Riikka Purran Jussi Halla-ahosta: tässä pelissä voit vertailla Purran ja Halla-ahon mielipiteitä

Perussuomalaisten puheenjohtaja Riikka Purra kyseenalaistaa Suomen avun: "Tuodaan ihmisiä, jotka ovat saaneet turvapaikan ja lähteneet Afganistaniin lomailemaan"


Summary: Kerromme päivän uutiset ja puheenaiheet nopeasti.

Purra: Suomen valmius kohdata turvapaikanhakijoiden määrän kasvu on heikko
 Perussuomalaisten puheenjohtaja  Riikka Purra  arvostelee Suomea huonosta varautumisesta turvapaikkahaun määrän mahdolliseen kasvuun. Perussuomalaisten mukaan kaikki humanitaarinen ja kriisiapu pitäisi kohdentaa Afganistanin lähialueille.
 – Suomen, EU:n ja muun kansainvälisen yhteisön pitäisi huolehtia siitä, että Afganistanista pakeneville ihmisille tarjotaan turvaa ja elämän perusedellytykset lähialueilla eli käytännössä Afganistanin naapurimaissa, sanoo Purra.
 Riikka Purra on  Ykkösaamun suorassa haastattelussa  klo 10.05 TV 1:ssä.
 Yökukkujien kello voi jätättää vartin vuorokaudessa
 Suuret kehon lämpötilan vaihtelut helpottavat sopivan nukkumaanmenoajan havaitsemista. Henrietta Hassinen / Yle
 Elimistön yksilölliset lämpötilan vaihtelut vaikuttavat siihen, miten helppo ihmisen on illalla nukahtaa. Helsingin yliopiston tutkimus paljasti, että nukkumaanmeno on sitä helpompaa, mitä enemmän lämpötila vuorokauden aikana vaihtelee. Pienet lämpötilan vaihtelut saattavat saada  sisäisen kellon jätättämään jopa vartin vuorokaudessa .
 Ilmailumuseoissa on meneillään Suomen suurin lentokoneen restaurointityö
 Ilmavoimien Tuisku-harjoituskone lennolla vuonna 1943. Tuiskuja valmistettiin 31 kappaletta, joista kolmasosa tuhoutui onnettomuuksissa. Niilo Helander / Sotamuseo
 Valtion lentokonetehdas valmisti aikoinaan jatkosotaan 51 Myrsky-hävittäjäkonetta. Niistä ei ole säilynyt yhtään. Vuonna 2014 aloitettiin restaurointityö,  jossa hyödynnetään Myrskystä säilyneitä osia . Tikkakoskella on valmistettu myös kokonaisia uusvanhoja osia, kuten lentäjän istuin. Mukana työssä on Vantaan ilmailumuseoyhdistyksen vapaaehtoisia.
 Puolustusvoimien koneet matkalla
 Afganistaniin matkalla olevat puolustusvoimien kuljetuskoneet saapuivat aamulla Georgiaan. Asia ilmenee Flight Radar -lentoseurantasivustolta.
 Kaksi kuljetuskonetta lähti eilisiltana Kouvolan Utista.
 Koneiden arvellaan kuljettavan Kabulin lentokentälle matkalla olevia suomalaissotilaita, joiden tehtävänä on avustaa suomalaisten ja Suomea avustaneiden afganistanilaisten evakuoinnissa. Puolustusministeriö ei ole vahvistanut lentoon liittyviä tietoja.
 Yle seuraa Afganistanin tapahtumia tässä artikkelissa.
 Sadekuuroja tiedossa suuressa osassa maata
 Yle
 Viikonloppu alkaa epävakaisessa säässä. Tänään sadekuurot yleistyvät Suomen etelä- ja keskiosissa. Ukkostakin voi tulla. Lämpötila jää pohjoisessa alle kymmeneen asteeseen, etelässä alle kahteenkymmeneen.
 Lue lisää Ylen  sääsivuilta .

Herätys: Purra kohdentaisi avun Afganistanin lähelle, elimistön lämpövaihtelu selittää yökukkumista, sodanaikaista hävittäjää restauroidaan