Summary: Moni autismikirjon ihminen naamioituu sosiaalisesti, eli peittelee autismiaan. Naamioitumiseen kuuluu myös neurotyypillisten, eli ei-autististen ihmisten tapojen, kuten ilmeiden ja eleiden opettelua.

Jo lapsena  Ada , 26, koki olevansa erilainen kuin muut. Vähän outo.
 Joukkoon kuulumattomuuden tunne korostui erityisesti ihmisten seurassa. Välillä Ada ajautui kiusallisiin tilanteisiin, kun hän sanoi tai teki jotain, mistä muut loukkaantuivat. Syy siihen jäi usein epäselväksi.
 Sosiaalinen kanssakäyminen oli vaivaannuttavaa. Esimerkiksi silmiin katsominen keskustellessa tuntui tuskalliselta.
 Helpottaakseen oloaan Ada alkoi harjoitella sosiaalisia tilanteita samalla tavalla kuin harjoittelisi vuorosanoja ja roolia teatterinäytelmää varten.
 Hän alkoi opettelemaan ilmeitä ja eleitä ja puheensa muuttamista vivahteikkaammaksi. Ja sitä, miten tiettyihin asioihin kuuluu vastata. Hän opetteli small talkia, kohteliaisuuksia ja jopa kokonaisia keskusteluja ulkoa. Mallia hän otti tv-sarjoista, elokuvista ja kavereistaan.
 Ada alkoi naamioitumaan.
 Ada esiintyy jutussa vain etunimellään yksityisyytensä suojaamiseksi.
 "On aina tuntunut siltä, että olen vääränlainen"
 Sosiaalinen naamioituminen on asia, jota autismikirjon ihmiset tekevät piilottaakseen oman autistisuutensa. Pyrkimyksenä on vaikuttaa niin sanotusti normaalilta, ei-autistiselta eli neurotyypilliseltä.
 Moni autismikirjon ihminen saa diagnoosinsa vasta aikuisena. Erityisesti naiset ovat alidiagnosoituja. Niin myös Ada, joka sai vasta 18-vuotiaana selville, että hänellä on Aspergerin oireyhtymä.
 Nykypäivänä  ei tosin puhuta enää Aspergerista  (Autismiliitto) vaan autismikirjon häiriöstä.
 Mikä on autismikirjon häiriö? Autismikirjon häiriö on aivojen neurobiologinen kehityshäiriö, joka vaikuttaa siihen, miten ihminen on vuorovaikutuksessa muiden kanssa, sekä siihen, miten hän aistii ja kokee ympäröivän maailman. Autismikirjon erityispiirteet liittyvät kommunikaatioon, vuorovaikutukseen, käyttäytymiseen, aistiherkkyyteen sekä erityisen kiinnostuksen kohteisiin. Jokainen autismikirjon ihminen on omanlaisensa ja jokaisella erityispiirteet näyttäytyvät omalla tavallaan. Autismikirjoa esiintyy 1–1,2 prosentilla väestöstä maailmanlaajuisesti. Suomessa arvioidaan olevan noin 55 000–66 000 autismikirjon ihmistä. Autismikirjon diagnoosit ovat varsin nuoria. Ensimmäiset diagnoosit tehtiin vasta 1990-luvun alussa Suomessa. Moni aikuinen saattaa tämän vuoksi olla ilman diagnoosia tällä hetkellä. (Lähde: Autismiliiton järjestöjohtaja Marjo Häyry)
 Ennen diagnoosinsa saamista, Ada oli itse etsinyt tietoa erilaisista mielen sairauksista. Hän halusi saada selityksen sille, miksi hänellä oli koko ajan sellainen olo kuin jotain puuttuisi. Sitten hän törmäsi Aspergerin oireyhtymään ja palat loksahtelivat paikalleen.
 Diagnoosi oli Adalle helpotus. Oli huojentavaa ymmärtää, että hänessä ei ole mitään vikaa. Hänellä on vain erilainen neurotyyppi.
 – Se selitti, miksi minusta on aina tuntunut siltä, että olen vääränlainen. Päälle päin minusta ei näe, että olen autistinen. Tuntuu, että ihmiset kuitenkin aistivat, että minussa on jotain erilaista.
 Kuka minä olen?
 Sosiaalinen naamioituminen on Adan mielestä kuin mosaiikin kokoamista. Naamio rakentuu pienistä paloista vähän kerrallaan.
 Ada on itse naamioitunut jo vuosia. Niin pitkään, että hänen minäkuvansa on hämärtynyt.
 – Minun on vaikea välillä tietää, mikä on oikeasti minua ja mikä keksittyä persoonaa. Tai miltä minusta oikeasti tuntuu tietyissä tilanteissa.
 Kun on toiminut vuosia omaa luontoaan vastaan, on vaikea tunnistaa, mistä itse pitää ja mistä ei.
 Pikkuhiljaa Adan epätietoisuus omista tunteista ja haluista muuttui suureksi ahdistusmöykyksi, jonka alkuperää oli vaikea paikantaa.
 Sosiaalinen naamioituminen ilmiönä tuli Adalle tutuksi vasta muutama vuosi sitten. Nyt, kun hän on ymmärtänyt monien tapojensa olevan naamioitumista, hän on pyrkinyt vähentämään sitä. Se ei ole kuitenkaan helppoa.
 Ada kuvaa naamioitumista kaksiteräiseksi miekaksi. Huonojen puolien lisäksi se on eräällä tavalla etuoikeus.
 – Kaikki autistit eivät pysty, tai eivät ole oppineet naamioitumaan, joten heille tässä yhteiskunnassa eläminen on vaikeampaa. He tulevat helpommin syrjityksi.
 Naamioituminen helpottaa hyväksytyksi tulemista. On esimerkiksi helpompi saada opiskelu- tai työpaikka, kun peittää oman autistisuutensa ja opettelee neurotyypillisiä tapoja.
 Samalla saattaa vaan menettää mielenterveytensä ja minäkuvansa.
 Jos joutuu pitkään esittämään pitkään jotain muuta kuin on, vaikuttaa se väistämättä mieleen. Monet autismikirjon ihmisistä kärsivätkin uupumuksesta ja mielenterveysongelmista. Niin myös Ada.
 – Mielenterveydelleni olisi paljon helpompaa, jos ei tarvitsisi pitää esitystä yllä.
 Small talk tuntuu kiusalliselta
 Neurotyypilliset ihmiset usein ajattelevat, että autistiset ihmiset ovat sosiaalisesti kömpelöitä tai että heidän kanssaan on vaikea olla. Sama pätee Adan mukaan toisin päin.
 Joskus ei-autististen ymmärtäminen on Adan mielestä vaikeaa.
 – Neurotyypilliset olettavat, että toinen osaisi lukea ajatuksia. On paljon asioita, joita autististen oletetaan tietävän tai tajuavan, mutta sitä ei sanota suoraan.
 Oletuksia ovat esimerkiksi erilaiset kirjoittamattomat säännöt, jotka liittyvät sosiaaliseen kanssakäymiseen. Kuten esimerkiksi kohteliaisuudet, jotka eivät tarkoita mitään. Ne tuntuvat Adan mielestä epäaidoilta. Päälle liimatuilta.
 – Usein ihmiset sanovat asioita, kuten pitäisi nähdä joku päivä tai tule kylään, vaikka eivät tarkoita sitä. Monet autistiset olettavat, että kun sanotaan jotain, myös tarkoitetaan sitä.
 Small talk -tilanteissa Ada kokee usein olevansa todella kiusallinen.
 – Useimmiten vasta jälkikäteen tajuan, mitä minun olisi pitänyt sanoa tai miten toimia, jotta tilanne olisi mennyt paremmin.
 Ada toivoisi, että neurotyypilliset voisivat päästää irti ajatuksesta, että heidän tapansa kommunikoida on ainoa oikea.
 Hänelle itselleen ihanteellisin tapa olla ihmisten kanssa olisi se, että ei esimerkiksi tarvitsisi katsoa silmiin koko ajan. Ja että sanottaisiin vain sellaisia asioita, joita oikeasti tarkoittaa.
 Neurotyypilliset usein loukkaantuvat Adan mukaan silloin, jos sosiaalinen kanssakäyminen ei mene niin sanotusti sääntöjen mukaan. Hän itse ajattelee sosiaalisia normeja pelinä tai näytelmänä, jonka ihmiset ovat itse rakentaneet.
 – Mietin usein, että minkä takia on luotu tällainen? Ja jos joku haluaa toimia tietyllä tavalla, miksi pitää pakottaa kaikki muutkin mukaan.
 “Haluaisin olla avoimesti autistinen”
 Ada haluaisi pystyä toimimaan myös julkisilla paikoilla autistisesti. Kuten esimerkiksi stimmata, jonka tarkoitus on rauhoittaa tai auttaa keskittymään.
 Stimmaaminen voi olla esimerkiksi heilumista tai käsien taputtelua, hyppelyä tai hyräilyä. Yleensä se on jotain toistavaa liikettä, jonka tarkoitus on tuoda ihmiselle ylimääräistä aistikokemusta.
 Kotona yksin ollessaan Ada saattaa stimmata hyppelemällä ja taputtelemalla käsiään. Julkisilla paikoilla hän stimmaa huomaamattomammin, esimerkiksi puristelee ranteitaan tai pyörittelee kädessä olevaa hiuslenkkiä.
 – Haluaisin olla avoimesti autistinen. Että voisin kertoa esimerkiksi työpaikalla autistisuudestani. Ettei olisi pelkoa leimaantumisesta.
 Jotta autistisilla ihmisillä olisi helpompaa yhteiskunnassamme, tulisi ei-autististen Adan mukaan toimia toisin. Hän sanoo, että monet autistit yrittävät jopa mielenterveytensä ja elämänlaatunsa uhalla ymmärtää ja miellyttää neurotyypillisiä.
 – Mutta neurotyypilliset harvoin näkevät vaivaa ymmärtääkseen meitä tai tehdäkseen meidän olomme mukavaksi.
 Eläminen autistisena ihmisenä neurotyypillisille tarkoitetussa maailmassa on Adan mukaan traumatisoivaa. Kun kokee miltei koko ajan, olevansa vääränlainen eikä tule hyväksytyksi omana itsenään. Tai kun neurotyypilliset sanovat autistisille, että heidän tapansa kommunikoida on viallinen. Kun pitää jatkuvasti tehdä asioita, jotka eivät tunnu hyvältä.
 – Naamioituminen on keino suojautua siltä traumalta. Mukautumalla itse.
 Ada ajattelee nykyinen länsimainen normaaliuden käsite joutaisi roskakoppaan.
 – Neurokirjavuus ei ole mikään häiriö, vaan luonnon tarpeellista monimuotoisuutta.
 Jutun lähteenä on käytetty myös Autismiliiton järjestöjohtaja Marjo Häyryn haastattelua.
 Voit keskustella aiheesta sunnuntaihin 15. elokuuta kello 23:een asti.
 Lue myös:
 Danielilla, 15, ei ollut yhtään ystävää – autistisen pojan kuolema ei saa olla turha, päättivät vanhemmat ja siksi he puhuvat nyt
 Pop-kulttuuri antaa autismista väärän kuvan

Ada on naamioitunut vuosia, eikä enää aina tunnista, millainen oikeasti on – moni autistinen peittelee piirteitään, jotta tulisi hyväksytyksi


Summary: Haitiin on julistettu hätätila. Pääministeri Ariel Henryn mukaan maanjäristys aiheutti kuolemia ja tuhoa useissa paikoissa.

Haitin länsiosassa tapahtui lauantaina voimakas maanjäristys, jonka voimakkuus oli 7,2. Haitin väestönsuojeluvirasto kertoi sunnuntaina, että järistyksessä on kuollut ainakin 724 ihmistä. Lisäksi ainakin 2 800 ihmistä loukkaantui.
 Pelastustyöntekijät jatkavat eloonjääneiden etsintää romahtaneiden rakennusten raunioista.
 Laura Merikalla / Yle
 Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen antaman varoituksen mukaan maanjäristys on todennäköisesti aiheuttanut paljon uhreja ja laajaa tuhoa.
 Pääministeri julisti hätätilan
 Haitin pääministeri  Ariel Henry  on julistanut kuukauden pituisen hätätilan koko maahan. Hän sanoi tiedotustilaisuudessa, että hän ei pyydä kansainvälistä apua ennen kuin tuhojen laajuus on selvinnyt.
 Aiemmin Henry kirjoitti viestipalvelu Twitterissä, että maanjäristys aiheutti kuolemia ja tuhoa useissa osissa maata.
 Hän sanoi hallintonsa ottavan käyttöön kaikki käytössä olevat resurssit uhrien auttamiseksi. Henry myös kehotti haitilaisia yhtenäisyyteen tässä dramaattisessa tilanteessa.
 Sosiaaliseen mediaan ladatuissa kuvissa ja videoissa näkyy sortuneita rakennuksia. Kuvien aitoutta ei ole vielä vahvistettu.
 Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen mukaan järistyksen keskus oli noin 160 kilometrin päässä pääkaupunki Port-au-Princesta.
 Pääkaupungin asukkaat tunsivat maan värähtelyn. Monet pakenivat ulos kodeistaan.
 Alueelle annettiin järistyksen takia tsunamivaroitus. Yhdysvaltain varoitusjärjestelmän mukaan tsunamivaara on kuitenkin ohi.
 Vuonna 2010 Haitissa tapahtui valtaisa maanjäristys, joka surmasi arviolta 100 000–300 000 ihmistä.
 Juttua muokattu 14.8 kello 23.02. Päivitetty kuolonuhrien määrä.
 Juttua muokattu 14.8 kello 23.23. Lisätty tieto loukkaantuneiden ja kateissa olevien määrästä.
 Juttua muokattu 15.8 kello 1.28. Päivitetty kuolonuhrien ja loukkaantuneiden määrä.
 Lue lisää:
 Haitin surmattu presidentti johti läntisen pallonpuoliskon köyhintä maata – Miksi avustusmiljardit eivät ole nostaneet saarivaltiota jaloilleen?

Haitissa tapahtui voimakas maanjäristys, ainakin 724 ihmistä kuollut


Summary: 30 vuotta toiminut hoitoyritys keikkui konkurssin partaalla verovelkojen vuoksi, kunnes yksi takavuosien tulokuninkaista pelasti sen. Kyseessä oli vastapalvelus, sillä Minnesota-Hoito nosti parikymmentä vuotta sitten yrittäjä Kimmo Riihimäen jaloilleen.

Konkurssin koputtelu ovella on tuttu ääni perholaislähtöiselle Vesivekin toimitusjohtajalle  Kimmo Riihimäelle .
 Viimeksi Riihimäki reagoi siihen kesällä pelastamalla lapualaisen Minnesota-Hoidon, jota  Verohallinto haki konkurssiin  arvonlisäverovelkojen vuoksi.
 Lue myös:   Kuuluisa päihdehoitoyritys Minnesota-Hoito sai uuden omistajan, ja konkurssi peruttiin – uusi omistaja on saanut itse avun juuri Lapualta
 Riihimäen vuonna 1993 perustama Hämeen Laaturemontti ehti sekin kolkutella konkurssin portteja.
 Vuonna 2002 työntekijät olivat lähteneet ja Riihimäki oli käyttänyt omien sanojensa mukaan yhtiön varoja väärin yhden omakotitalon verran ryypätessään. Yrityksen toimintaa ei noina aikoina pyörittänyt kukaan.
 – Kun yrittäjän vapaus tuli, se vei minut ihan mennessään. Se että joku on töissä, ei ole näyttö siitä onko alkoholisti vai ei. Se on se viimeinen oljenkorsi: kaikki muu saa mennä, mutta työ ei, sanoo Riihimäki.
 2002 mies lähti hoitoon – vaikka ei omasta mielestään alkoholisti ollutkaan.
 Kimmokkeen toi hänen tapaamansa toipuva alkoholisti, jonka elämänilo teki lähtemättömän vaikutuksen.
 – Se tarttui minuun: minäkin haluan tuollaisen! muistelee Riihimäki.
 Apua hän lähti hakemaan Minnesota-hoidosta, jonka toiminnan jatkumisen sittemmin turvasi tämän vuoden heinäkuussa ryhtymällä firman omistajaksi.
 Rahasummista Riihimäki ei halua puhua, ja myös toiminta on tarkoitus kääntää voittoa tavoittelemattomaksi.
 – Tulevaisuudessa ei ole tarkoitus tehdä rahaa, vaan ainoastaan auttaa ihmisiä.Hoidon jatkuminen on arvokkaampaa kuin raha.
 Toisellekin yritykselle kävi hyvin. Riihimäki myi enemmistön Laaturemontista pääomasijoittajalle vuonna 2014, ja kaksi vuotta myöhemmin hän osti Vesivekin, jossa oli aikanaan aloittanut työuransa. Tuolloin hän keikkui myös verokoneen kärkisijoilla.
 Vesivekissä mies käy yhä töissä päivittäin. Häipyneet työntekijätkin ovat palanneet, ja itse asiassa palkkalistoilla on nyt yli 500 henkilöä.
 – Kesti kymmenen vuotta ansaita luottamus. Mutta senkin voi saada takaisin.
 Ajatukset seuraavassa juomiskerrassa
 Ei ollut mitään yksittäistä syytä, selvää käännekohtaa tai tienhaaraa, jossa Riihimäestä tuli alkoholisti. Harvoin on.
 – Ei se lähde ykskaks, vaan juomiskäyttäytyminen muuttuu. Juominen lisääntyy salakavalasti, sitä ei huomaa eikä siksi näe tilannetta.
 Lapsuuskodissa kaikki elivät sääntöjen mukaan, niin Kimmokin. Alkoholin käyttö alkoi jo ennen täysi-ikäisyyttä ja kuului kuvioon pitkään. Perheen perustamisen aikaan Riihimäki eli ilman viinaa – sinnillä.
 Joulut ja muut perhejuhla-ajat hän oli omastakin halustaan juomatta, mutta pinnistely söi energiaa, ja selvän jakson jälkeen oli kahta kauheampaa.
 Riihimäki sanoo, ettei alkoholismia mitata annosmäärillä tai juomavuosilla, vaan sillä, kuinka paljon ajatukset pyörivät alkoholin ympärillä.
 – Kun pullo pyörittää ajatusmaailmaa, ajatukset ovat siinä, milloin seuraavan kerran juo. Energiaa kuluu valtavasti siihen, että mahdollistaa juomisensa: järjestää työt ja lasten hoidon. Eikä elämästä nauti kun ei juo – jos ei kyllä juodessaankaan.
 Kimmo Riihimäen mielestä alkoholinkäytön salailu kertoo omaa kieltään. Piilopullot ja muut kommenvenkit ovat tarpeettomia, jos käyttö on hallinnassa. Anne Elhaimer / Yle
 Hoidossa ensimmäinen halaus vuosiin
 Läheiset olivat ongelman kanssa varovaisia, sillä Riihimäki ei sanojensa mukaan ole helpoimpia ihmisiä. Silti jotkin lauseet jäivät mieleen muhimaan. Vahvana eli kuitenkin ajatus siitä, että näin kaikki muutkin juovat.
 – Mutta kun meni pubiin katsomaan kavereita, eivät ne koskaan olleetkaan siellä.
 Lähes kahdeksan vuotta kului niin, ettei alkoholi ollut miehelle enää nautintoaine.
 – Olin fyysisesti ja henkisesti niin loppu, että monenlaisia ajatuksia kävi mielessä. Jotain ratkaisuja piti tehdä, sanoo Riihimäki.
 Ihmiset olivat lipsuneet ympäriltä. Vaimo hoiti lapset, ja ystävien sijasta oli korkeintaan kavereita. Kun Riihimäki lähti hoitoon, lämmin tunne tuli heti. Miestä halattiin ensi kertaa vuosiin.
 – Juovaa alkoholistia ei kukaan halaa, ja sitä ei varmaan tartte sen enempää perustella, mistä se johtuu.
 Elämänilo tuli takaisin, kun Riihimäki ymmärsi ettei ole heikko ja selkärangaton – eikä ainoa. Jokainen raitis päivä on lisännyt iloa entisestään.
 Ystävät ovat palanneet ja uusiakin on tullut. Lasten kanssa Riihimäki rakentaa nykyään yhteistä tulevaisuutta.
 Valehdella saa viisi päivää
 Minnesota-hoidossa saa valehdella ensimmäiset viisi päivää, sen jälkeen on alettava puhua totta.
 – Kun on rehellinen itselleen, on väistämättä muillekin. Ryhmäterapiassa sen kyllä huomaa: ihminen ei voi valehdella määräänsä pidempään, sanoo Kimmo Riihimäki.
 Minnesota-hoito näkee alkoholismin sairautena, ja hoitoon tulevat potilaina. Perushoitojakson jälkeen potilas ja hänen läheisensä lähtevät yhteiselle 11 kuukauden jatkohoitojaksolle.
 Lapualla on laskettu hoidetun noin 3 600 alkoholistia 30 vuoden aikana. Vain noin viidennes saa tuhansien eurojen hintaiseen hoitoon maksusitoumuksen kunnalta, valtaosa maksaa hoidon itse.
 Konkurssihakemuksesta uutisointi tiputti potilasmäärät radikaalisti ja toi epävarmuutta myös henkilökunnalle. Kauppa toteutui virallisesti heinäkuun puolivälissä, ja nyt tavoitellaan uutta vakautta toimintaan.
 Riihimäki suo alkoholinkäytön niille, jotka sen osaavat. Hän ei voi ottaa pisaraakaan, mutta ei silti neuvo ajattelemaan sitä, ettei saa koskaan juoda.
 – Tänään en juo, huomisesta en tiedä mitään. Päivä kerrallaan, vain tästä päivästä voi olla varma.
 Voit keskustella aiheesta sunnuntaihin 15.8. klo 23.00 saakka.

Miljonääri Kimmo Riihimäki pelasti Minnesota-hoidon, joka aikanaan teki hänestä raittiin alkoholistin: "Hoidon jatkuminen on arvokkaampaa kuin raha"


Summary: Suomessa on tähän mennessä todettu 1002 koronaan liitettyä kuolemaa.  Suurin osa kuolleista on ollut iäkkäitä, mutta joukossa on myös keski-ikäisiä sekä nuoria aikuisia. Miehiä on kuollut naisia enemmän. Valtaosalla on ollut jokin pitkäaikaussairaus.

Yli tuhat ihmistä on tähän mennessä kuollut Suomessa koronaan.
 THL kertoi tänään lauantaina neljästä uudesta koronavirukseen liitetystä kuolemantapauksesta. Yhteensä Suomessa on tähän mennessä menehtynyt 1002 ihmistä.
 Suuri osa menehtyneistä iäkkäitä, mutta joukossa nuoriakin
 Vanhimmat ikäryhmät painottuvat vahvasti koronaan liitetyissä kuolemantapauksissa. Koko koronaepidemian aikana noin 60 prosenttia koronavirukseen kuolleista ihmisistä on ollut yli 80-vuotiaita. Heitä on yhteensä 606.
 Menehtyneiden joukossa on kuitenkin ollut myös keski-ikäisiä sekä nuoria aikuisia. Nuorimmat Suomessa kuolleet ovat olleet 30–40-vuotiaita. Lapsia koronaan ei ole Suomessa kuollut.
 Toisin kuin koronakuolemien kohdalla, tartuntoja on sekä tällä hetkellä että koko koronaepidemian aikana ollut eniten nuorissa ikäryhmissä. Eniten tartuntoja on epidemian aikana todettu 20–29-vuotiailla ja toiseksi eniten 30–39-vuotiailla.
 Tänään lauantaina THL kertoi 765 uudesta koronatartunnasta. Varmistettuja tartuntoja on tähän mennessä todettu Suomessa yhteensä 116 996.
 Valtaosalla on ollut pitkäaikaissairauksia
 Koronaviruksen aiheuttamaan tautiin on kuollut jonkin verran enemmän miehiä kuin naisia. Tähän mennessä kuolleista 463 on ollut naisia ja 539 miehiä.
 THL:n mukaan tarkemmat terveystiedot ovat olleet saatavilla 52 prosentista menehtyneistä. Heistä yli 95 prosentilla on ollut yksi tai useampia pitkäaikaissairauksia.
 Koronakuolemiin liittyviä taustasairauksia ei THL:n mukaan ole vielä kunnolla selvitetty.  Vakavan koronavirustaudin riskiä lisäävät kuitenkin ne perussairaudet , jotka huonontavat merkittävästi keuhkojen tai sydämen toimintaa tai elimistön vastustuskykyä.
 Koronaan on tähän mennessä kuollut Suomessa 1002 ihmistä
 Koko koronaepidemian ensimmäiset kuolemantapaukset tapahtuivat Suomessa maaliskuun 2020 lopussa, ja koronaan liitettyjen kuolemien määrä nousi nopeasti huhtikuun 2020 aikana.
 Ensimmäistä koronakevättä seuranneen paremman vaiheen jälkeen kuolemantapausten määrä alkoi jälleen nousta marras-joulukuussa 2020. Kevään 2021 kuluessa uusien kuolemantapausten määrä väheni vähitellen rajoitusten ja pikku hiljaa myös rokotusten myötä.
 Vaikka tartuntaluvut ovat tällä hetkellä korkealla, koronaan liitettyjen kuolemien määrä ei ole viime kuukausina noussut samaan tahtiin tartuntamäärien kanssa, sillä koronarokotukset antavat jo monille suojaa vakavalta sairastumiselta.
 THL:n tiedot koronaan liitetyistä kuolemista perustuvat tartuntatautirekisterin tietoihin. THL:n sivuilta löytyy tarkempaa  tietoa COVID-19-tautiin liittyvien kuolemien tilastoinnista .
 Lue myös:
 Koronavirus lukuina

Synkkä koronaraja ylittyi: yli tuhat ihmistä on tähän mennessä kuollut Suomessa koronaan – kuolleista yli puolet on ollut yli 80-vuotiaita


Summary: Tiistaina etelästä saapuu matalapaine, joka voimistunee mahdollisesti jopa myrskyksi keskiviikkona. Ylen meteorologin mukaan tuuli voi puhaltaa 17 metriä sekunnissa ja puuskissa vielä voimakkaammin.

Viikonvaihdetta leimaa epävakainen sää ja sama meno jatkuu ensi viikolla. Sunnuntaiaamusta alkaen maan etelärannikolla on syytä varautua ukkospuuskiin.
 Ilmatieteen laitos  on antanut Varsinais-Suomeen, Uudellemaalle, Kymenlaaksoon ja Etelä-Karjalaan varoituksen rajusta ukonilmasta. Keskiyöstä lähtien kehittyy ukkoskuuroja, joiden yhteydessä voi esiintyä voimakkaita, yli 15 m/s ukkospuuskia, varoituksessa kerrotaan. Myös merialueita varoitetaan puuskista.
 – Etelärannikolla on huomenna tuulinen päivä. Vettä voi sataa runsaastikin, jos sadekuurot jonoutuvat. Paikoitellen voi sataa 20–40 millimetriä vettä, sanoo Ylen meteorologi  Kerttu Kotakorpi .
 Myös muualla Suomessa päivä on sateinen. Pohjoisessa sade voi olla yhtenäisempää. Lämpötilat jäävät koko maassa alle 20 asteen.

 Poutasäätä saa odottaa ensi viikon lopulle
 Ensi viikko ei tuo mukanaan suurta muutosta säässä. Kotakorven mukaan sateet leimaavat alkuviikkoa. Maanantaina on koko maahan luvassa sade- ja ukkoskuuroja, joita tosin tulee viikonloppua harvemmin. Tiistaina etelästä saapuu Suomeen matalapaine, joka voimistuu keskiviikkona ehkä jopa myrskyksi.
 – Ennuste on vielä epävarma, mutta voimakkaita tuulia ja runsasta sadetta on luvassa. Keskiviikkona tuuli voi puhaltaa 17 metriä sekunnissa, mutta puuskissa voi olla voimakkaampaa, Kotakorpi sanoo.
 Huomenna sunnuntaina lämpötila jää sateisilla alueilla 15 asteen tuntumaan. Lämpötila on alkuviikolla etelässä 18–20 asteen välillä. Muualla maassa lämpötila vaihtelee 10 ja 20 asteen välillä. Näillä näkymin lämpimin päivä on tiistai.
 – Tuolloin lämpötila voi kohota yli 20 asteeseen, jos vain on aurinkoista, mutta samalla myös sadealue saapuu.
 Poutaisempaa säätä on Kotakorven mukaan luvassa aikaisintaan ensi viikon loppupuolella.

Sunnuntaita sävyttävät paikoin runsaatkin vesisateet, etelärannikkoa varoitetaan rajusta ukonilmasta – poutasäätä luvassa vasta ensi viikon loppupuoliskolla


Summary: Harva opettaja ilkeilee lapselle tahallaan. Onko tahallisuudella kuitenkaan väliä, jos lapsi kokee aikuisen pitävän häntä silmätikkunaan?

Kuusi vuotta sitten tamperelainen  Tuija Sinkko  kävi Tyttöjen talolla keskustelun, joka muutti hänen elämäntarinansa.
 Sinkko oli tuolloin 17-vuotias, ahdistunut, itsetuhoinen ja akuutilla mielenterveysosastolla kahteen otteeseen käynyt nuori, joka ei luottanut aikuisiin.
 Tyttöjen talon työntekijä jutteli Sinkon kanssa tämän elämänkaaresta ja tapahtumista. Kun Sinkolta kysyttiin, millaiset välit hänellä oli ollut opettajiinsa, hän kertoi, mitä muisti. Työntekijän toteamus pysäytti.
 Oletko tajunnut, että sun opettaja on kiusannut sua?
 –  Vasta siinä kohtaa tajusin asian ja menin puhumaan vanhemmilleni ensimmäistä kertaa kokemuksistani oikeilla termeillä, Sinkko kertoo nyt.
 "Tuija, käytävään"
 Kun Tuija Sinkko, 23, oli koululainen, hän pelkäsi palata opinahjoonsa syksyisin. Tapahtumat alkoivat, kun uusi opettaja rupesi huomauttelemaan Sinkolle tämän ärräviasta.
 – Hänen mielestään olin laiska, kun en osannut sanoa ärrää. En kuulemma tehnyt tehtäviä tarpeeksi hyvin, hän sanoo.
 Näyttelijäksi halunnut Sinkko sai myös kuulla, ettei hänestä tulisi koskaan näyttelijää ärrävikaisena. Alkoi usean vuoden koulupainajainen.
 Muistikuvat ovat Sinkon lapsuusajalta, eikä tapahtumista ole dokumentointia. Olennaista on kuitenkin se, millaisia jälkiä kokemukset jättivät: miten lapsi voi tulkita aikuisen ja lapsen välisen vuorovaikutustilanteen – etenkin kokiessaan tulleensa kiusatuksi.
 Sinkko ei ymmärrä, mikseivät muut opettajat puuttuneet siihen, että hän oli silmätikkuna kouluaikana. Marjut Suomi / Yle
 Sinkon mukaan opettajalla oli tapana kutsua oppilaita käytävään, kun he tekivät jotain, mistä opettaja ei pitänyt. Vuosien aikana käytävä tuli erittäin tutuksi.
 – Muistan, miten kuulin nimeni todella usein: "Tuija, käytävään."
 Käytävällä ei keskusteltu. Sinkko kertoo, että kyseessä oli kurinpalautus, jossa opettaja huusi oppilaalle täyttä kurkkua. Huutokonserteista traumaattisin oli, kun Sinkolla oli virtsatientulehdus, ja hän oli viettänyt koko ruokatunnin vessassa.
 – Opettaja huusi minut käytävään ja alkoi huutaa, kuinka minä en vain halunnut mennä ulos, ja en saanut sanoa mitään vastaan. Jos yritin sanoa syitä, hän sanoi, että valehtelen.
 Jos Sinkko piirsi mangahahmoja, hän joutui käytävään. Kun hän heitti vahingossa kertakäyttöisen paperimukin roskikseen, vaikka se piti säästää, hän joutui käytävään.
 Sinkko yritti useimmiten pidätellä itkua paniikissa, mutta muut oppilaat kertoivat hänelle myöhemmin, että huuto kuului rinnakkaisluokkaan asti.
 Mihin opettajan käytöksessä vedetään raja?
 Vain pieni osa lasten kokemasta erilaisesta väkivallasta on opettajien, valmentajien tai vastaavien auktoriteettitahojen aiheuttamaa. Ilmiö on kuitenkin olemassa, kertoo Tampereen yliopistollisen sairaalan lastenpsykiatrian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori sekä lasten ja nuorten kognitiivinen psykoterapeutti  Riikka Riihonen .
 Hän muistuttaa, että lapset kokevat Suomessa myös vakavaa väkivaltaa ja vallankäyttöä aikuisilta.
 Tässä jutussa keskitytään kokemukseen opettajan silmätikkuna olemisesta.
 Korona-ajan etäopiskelu omaan tahtiin on sopinut Sinkolle. Kissat ovat pitäneet seuraa. Marjut Suomi / Yle
 Sosiaali- ja terveysministeriö julkaisi vuonna 2019 toimenpidesuunnitelman  lapsiin kohdistuvan väkivallan ehkäisystä . Julkaisun mukaan myös opettaja saattaa toimia oppilaita kohtaan epäasiallisesti.
 Julkaisussa viitataan Kansallisen koulutuksen arviointikeskuksen arviointiin: alle kolme prosenttia perusopetuksen kolmasluokkalaisista ja vajaa viidesosa kahdeksasluokkalaisista kertoi opettajan harjoittamasta toistuvasta kiusaamisesta. Lisäksi noin neljäsosa kahdeksasluokkalaisista kertoi opettajan harjoittamasta epäasiallisesta kohtelusta.
 Riihonen kertoo, että henkinen väkivalta vaikuttaa aivoihin samalla tavalla kuin fyysinen tai seksuaalinen väkivalta: se vaurioittaa aivojen kehitystä lapsilla ja nuorilla. Lisäksi kiusatuksi tulemisen kokemus on vakava riskitekijä psyykkisille häiriöille.
 On kuitenkin vaikea vetää rajaa siihen, millainen käytös opettajalta on siedettävää, mikä ei. Lasten herkkyys on yksilöllistä.
 Riihonen kertoo, että jotkut lapset ovat voikukkalapsia. He sietävät monenlaisia kasvatusolosuhteita ja jonkin verran aikuisten epäjohdonmukaisuutta tai epäasiallista käytöstä. Toiset ovat orkidealapsia. He tarvitsevat erityisen hyvää huolenpitoa ja hoivaa aikuisilta sekä johdonmukaisesti sensitiivistä kasvatusotetta kukoistaakseen.
 – Monesti kiusaamiskokemukset lähtevät aika pienistä asioista; vaikka siitä, että lapsi kokee opettajan äänensävyn tai jopa äänenkorkeuden ikävänä, Riihonen toteaa.
 Pienet asiat voivat kertyä ja synnyttää keskinäistä kaunaa. Riihonen kertoo, että aikuiset ovat monesti hyvin pettyneitä, jos eivät kykene saamaan lapseen hyvää vuorovaikutussuhdetta. Erityisesti käytöksellään haastavat lapset voivat myös herättää aikuisessa paljon negatiivisia tunteita.
 – Vaikka tunteet pitäisi piilossa, ne voivat vaikuttaa aikuistenkin käytökseen huomaamatta. Sitä kautta tilanteet pääsevät kärjistymään.
 Kenen sana painaa?
 Sinkko kertoo yrittäneensä ilmaista opettajalle, ettei tämän käytös ei tuntunut oikealta. Hän olisi halunut itkeä itkunsa loppuun tilanteessa, mutta opettaja vain suuttui asiasta lisää.
 – Opettaja sanoi, että olen tottunut saamaan tahtoni läpi itkemällä.
 Sinkko yritti myös kertoa tilanteesta vanhemmilleen ainakin kerran. Kun opettajaan otettiin asiasta yhteyttä, hän muistaa vastauksen olleen: Tuija tekee kärpäsestä härkäsen. Vanhempaintapaamisissa opettaja kehui Sinkkoa tämän vanhemmille kovasti.
 Hän kokee, että hänen tunteensa laitettiin herkkyyden ja liioittelun sekä lapsen tarinoinnin piikkiin. Pakkaa sekoitti erityisesti se, että opettaja tulkitsi toisen lapsen kiusaavan Sinkkoa koulussa ja kertoi asiasta myös tytön vanhemmille. Sinkko itse taas ei kokenut ikätoverinsa toimintaa kiusaamisena.
 Hän kertoo tietävänsä, että on ollut tarinoiva, kupliva lapsi. Välillä hän epäilee omia muistojaan vieläkin.
 Eniten Sinkkoa itkettää miettiä, miltä hänestä tuntui, kun aikuiset eivät tuntuneet huomaavan hänen hätäänsä.
 – Minusta tuntui, ettei kokemuksellani ole väliä.
 Sinkko neuvoisi tänä päivänä kiusaamista kokevia puhumaan asiasta vanhemmilleen ja kirjoittamaan kokemuksiaan muistiin. Marjut Suomi / Yle
 On totta, että lapset myös tarinoivat asioita, kertoo lastenpsykiatrian erikoislääkäri Riihonen.
 – Mutta joskus kiinnostavampaa kuin se, onko käynyt juuri kuten lapsi kertoo, on se, miksi hän kertoo asiasta näin, Riihonen korostaa.
 Hän muistuttaa, että aikuistenkin muistikuvat ailahtelevat. On syytä kuunnella lasta joka tapauksessa ja uskoa, mitä tämä kertoo. Riihosen mukaan suurin osa vanhemmista uskookin lapsiaan ja on näiden puolella.
 Jos lapsi kokee joutuneensa silmätikuksi tai tulleensa kiusatuksi, asialla on Riihosen mukaan usein jonkinlainen pohja. Aikuisen ja lapsen suhde on vähintään hankautunut jollain tavalla.
 – Toisin kuin usein ajatellaan, opettajakin saattaa tykätä tai olla tykkäämättä lapsesta. Siinä välissä on paljon eri asteita.
 Onko sitten väliä, mitä opettajan ja lapsen välisessä tilanteessa on oikeasti tapahtunut, jos lapsi kokee tilanteen kiusaamisena?
 Kysymys on vaikea. Riihonen havainnollistaa: tyypillinen tilanne hänen työssään on, että lapsi käyttäytyy väkivaltaisesti tai hänellä on käytöshäiriö, joka saa aikaan provosoivaa käytöstä. Tällainen lapsi voi tyypillisesti loukkaantua asiallisestakin käytöksen rajaamisesta ja kokea tulleensa kohdelluksi epäreiluksi. Niissä tilanteissa on Riihosen mukaan tärkeää tietää, vastaako lapsen kokemus todellisuutta.
 Sitten on tilanteita, jossa tilanteen todellisella laidalla ei ole niin suurta merkitystä.
 – Silloin lapsen kokemus epäasiallisesti kohdelluksi tulemisesta on arvokas sinänsä. Aikuisen pitäisi herätä, Riihonen toteaa.
 Aikuinen on lapsen suhteen valta-asemassa. Siispä aikuisen pitäisi havahtua miettimään, miksi lapsi kokee kohtelun epäasialliseksi riippumatta siitä, onko sellaista kohtelua todellisuudessa tapahtunut. Riihonen kertoo, että tilanteita selvittäessä aikuiset ovat usein hämmästyneitä kuullessaan, miten heidän kohteluaan on tulkittu.
 – Etenkin opettajat ovat usein aidosti pahoillaan.
 Äkkiseltään voi tuntua erikoiselta, ettei kasvatusalan ammattilainen hoksaisi, että hänen kohtelunsa voi tuntua lapsesta epäasiallisesta. Riihosen mukaan tilanne voi kuitenkin olla samankaltainen kuin esimerkiksi työpaikkakiusaamisessa: ihmiset ylipäätään loukkaantuvat hyvin eri asioista. Toinen osapuoli voi kokea tulleensa kiusatuksi, toinen taas ei tunnista tehneensä mitään.
 Tärkeintä on selvittää, miten lapsen oloa voidaan helpottaa riippumatta siitä, kenen vika tilanne on. Opettajien lohdutukseksi tilanteen voi myös pelastaa. Riihonen toivoisi, että opettajat uskaltaisivat joustaa pienissä asioissa: maailma ei kaadu siihen, ettei lapsi ole vienyt takkiaan naulakkoon. Hän myös kehottaa tunnustamaan oman osuutensa tilanteissa, eikä selittämään kaikkea sillä, että lapsi tarinoi.
 – Jos on tehnyt jotain, mikä loukkaa toista, voi aina pyytää anteeksi ja pahoitella. Siinä ei ole mitään väärää, vaikka kokisi, että on itsekin tullut kohdelluksi huonosti.
 Kirje, jota ei lähetetty
 Takavuosiin verrattuna Sinkon tilanne on merkittävästi parantunut. Hän käy töissä ja opiskelee. Aiemmin hän keskeytti opintonsa pariin otteeseen ja lintsasi paljon, sillä luottamus aikuisiin oli nollassa.
 Hän kokee, että juuri luottamuksen puute ja sosiaalisten tilanteiden pelko on selvästi johtunut peruskoulun tapahtumista.
 Iso käänne oli, kun Sinkko pääsi ammattikouluaikoinaan kiusattujen kognitiiviseen terapiaryhmään.
 – Se räjäytti pääni ja oli elämäni isoin käännekohta, hän sanoo.
 Ryhmässä hän pääsi käsittelemään kokemuksiaan ja ymmärsi, että lintsaamisongelma ei johtunutkaan siitä, että hän olisi huono.
 Lopulta lapsuudenkokemukset valkenivat hänen vanhemmilleenkin. Äitiä itketti, isää vihastutti. Kumpikaan ei ollut tajunnut tilannetta aiemmin.
 Sinkolla on aina ollut lämpimät välit vanhempiinsa, vaikka näitä syytettiinkin ensin hänen oireilustaan. Marjut Suomi / Yle
 Nykyään sosiaalinen työ on henkireikä, joka pitää ikävät ajatukset aisoissa. Siksi hän haluaa opiskella hoitajaksi. Työnteon ansiosta luottamus muihin on hitaasti rakentunut.
 On toki vielä asioita, jotka muuttuvat vielä hitaammin.
 Puolitoista vuotta Sinkko sai kutsun peruskoulun luokkakokoukseen. Sinne hän ei halunnut mennä, mutta alkoi sen sijaan luonnostella kirjettä opettajalleen.
 Hän ei koskaan lähettänyt kirjettä. Sinkko pelkäsi opettajaansa liikaa, vielä aikuisenakin.
 Lue lisää:
 Itkuiset lapset alkoivat vältellä koulua, syyksi paljastui pelko – "Opettaja ottaa oppilaita käytävään ja huutaa"

Opettaja huusi käytävässä täyttä kurkkua Tuija Sinkolle, mutta kehui häntä vanhemmille – kuka uskoo pikkulasta, kun oma opettaja tuntuu kiusaajalta?


Summary: Perussuomalaisten vallanvaihto tapahtui Seinäjoella sopuisammin kuin neljä vuotta sitten. Protestiliikkeen suosio aiheuttaa kuitenkin päänvaivaa uudelle puoluejohdolle.

Perussuomalaisten vallanvaihto tapahtui nyt hyvin toisenlaisissa merkeissä kuin vuonna 2017.
 Puolueen johtoon nousi ennakkosuosikki, 44-vuotias ensimmäisen kauden kansanedustaja  Riikka Purra . Haastajat – kokouksessa harmaasti esiintynyt  Sakari Puisto  ja koronadenialistien keulakuva  Ossi Tiihonen  – jäivät lopulta kauas taakse.
 Purra voitti vaalit lähes samalla ääniosuudella kuin edeltäjä  Jussi Halla-aho  neljää vuotta aiemmin. Uusi puheenjohtaja on myös kertonut etukäteen aikovansa jatkaa puolueen nykyisellä linjalla.
 Perussuomalaisten tilanne puolueena on kuitenkin toinen kuin Halla-ahon noustessa valtaan vuonna 2017. Erot kävivät selväksi Seinäjoen puoluekokouksen avainhetkissä.
 "Ihmisten puolella eikä ketään vastaan"
 Vuonna 2017 perussuomalaiset oli matkalla kohti hajoamista.
 Timo Soini  oli ilmoittanut jo etukäteen luopuvansa puheenjohtajuudesta. Jäähyväispuheessaan hän keskittyi oman poliittisen perintönsä kirkastamiseen. Hän puhui puolueen vennamolaisista juurista enemmän kuin sen nykytilasta.
 – Ihmisten puolella eikä ketään vastaan, Soini toisti puheessaan.
 Puhetta seuranneina tunteina puolueen maahanmuuttokriittinen siipi syrjäytti soinilaiset kaikista tärkeistä tehtävistä. Puhuttiin nuivien vallankaappauksesta.
 Oppiriita johti puolueen jakautumiseen vielä saman vuoden aikana. Soinin perustama Sininen tulevaisuus kutistui marginaalipuolueeksi, perussuomalaiset nousi Halla-ahon johdolla hetkittäin jopa maan suosituimmaksi.
 Nyt puolue on jälleen tienristeyksessä.
 Halla-ahon jäähyväispuhe Seinäjoella oli tyystin erilainen kuin Soinin neljää vuotta aiemmin. Halla-aho käytti paljon aikaa me vastaan muut -asetelman rakentamiseen.
 – Me eroamme muista puolueista, koska ne, jotka hallitsevat julkisuutta, eivät yleensä pidä meistä, hän sanoi.
 Puheen kenties mieleenpainuvin osa oli, kun Halla-aho vertasi perussuomalaisia parveen kuningaspingviinejä. Kumpienkin kun on haettava turvaa toisistaan "vihamielisessä ympäristössä". Vuorollaan kukin pingviini siirtyy ulkokehälle, jotta voi suojata muuta parvea jääkylmältä viimalta. Neljä vuotta "ulkokehällä" oli Halla-aholle tarpeeksi.
 Vastentahtoinen suosikki
 Riikka Purraa on pidetty julkisuudessa Halla-ahon suosikkina. Purraa asetelma on vaikuttanut ärsyttävän. Viime viikolla järjestetyssä puheenjohtajapaneelissa hän turhautui silminnähtävästi, kun häneltä kysyttiin yhteiskuvista Halla-ahon kanssa.
 Purra on kuitenkin  luvannut jatkaa Halla-ahon linjalla . Jopa hänen ehdokaspuheensa Seinäjoella oli kuin jatkumoa Halla-ahon puheelle Jyväskylässä.
 Kumpikin ilmoitti, ettei pidä itsensä kehumisesta, ja että läsnäolijat tuntevat hänet kyllä. Kumpikin pysytteli lyhyessä puheessaan hyvin yleisellä tasolla – toisin kuin esimerkiksi Suomen koronalinjaa vastaan hyökännyt Ossi Tiihonen.
 Perussuomalaisten puoluekokous Seinäjoella oli suurelta osin puolueen vallitsevan johdon voitto. Tiihosen johtama protestiliike iski kuitenkin särön kuvaan sopuisasta vallanvaihdosta.
 Protestiliikkeen keulakuva
 Omassa esittelypuheessaan Ossi Tiihonen teki alusta alkaen pesäeron puoluejohdon nykylinjaan. Hän vertasi koronavirusta “tavalliseen räkätautiin” ja ilmoitti suorin sanoin olevansa euro- ja EU-vastainen. Tiihosen mielestä unioni on kehittymässä huonoon suuntaan, eikä Suomen pidä olla siinä mukana.
 Median ennakkoarvioissa Tiihoselle ei annettu paljoakaan mahdollisuuksia puheenjohtajavaalissa. Siihen nähden lohjalaisen paikallispoliitikon saama 14 prosentin äänisaalis oli jopa yllättävän hyvä.
 Puoluekokouksen aikana "Tiihosen linjan" äänitorvena toimi Youtuben Leveli-podcast, jossa oli enemmän katsojia kuin perussuomalaisten omassa virallisessa suorassa lähetyksessä.
 Levelin striimissä väitettiin suoraan, että puheenjohtajavaali olisi ollut vilpillinen – ilman todisteita. Keskustelijat haukkuivat uuden puheenjohtajan Purran "median sylikoiraksi" ja ykköshaastaja Puiston "soijapojaksi".
 Tiihosen äänisaalis ei välttämättä tarkoita sitä, että 14 prosenttia perussuomalaisista olisi puolueen nykyjohdon kanssa eri mieltä EU- ja koronapolitiikasta.
 Ehdokkaan ja hänen kannattajiensa esiintyminen herättää kuitenkin kysymyksen, onko protestiliikkeen tulevaisuus perussuomalaisissa vai jossakin muualla. Samankaltaisen ongelman eteen joutui aiemmin Jussi Halla-aho  puolueen radikaalin nuorisojärjestön kanssa .
 Tiihosen linjan yksi mahdollinen suunta on  Ano Turtiaisen  uusi puolue  Valta kuuluu kansalle . Ainakin yksi Turtiaisen puolueen johtajistosta oli paikalla myös Seinäjoella. Lisäksi myös Turtiainen nojaa Tiihosen tavoin talouslinjassaan ekonomisti  Tuomas Malisen  ajatteluun.

Olivatko tässä perussuomalaisten vallanvaihdoksen kaksi avainhetkeä? Halla-ahon halaus kertoi sovusta, Tiihosen nousu lupaili jotain muuta


Summary: Ulkomaille listautuneet kiinalaisyhtiöt ovat päätyneet useiden tutkimusten kohteeksi Kiinassa. Virallisesti Kiina on kieltänyt ulkomaiset omistukset useilla aloilla, muun muassa teknologiasektorilla. Nyt se on alkanut valvoa sääntöjään.

Kiinalainen kyytisovellus Didi listautui kesäkuun lopussa New Yorkin pörssiin. Osakeannissa kiinalaisyhtiö arvioitiin 67 miljardin dollarin eli vajaan 57 miljardin euron arvoiseksi, mikä teki siitä vuoden toiseksi suurimman listautumisen Yhdysvalloissa.
 Sijoittajat ottivat Didin innolla vastaan, olihan kyseessä kasvumarkkinoilla toimiva teknologiayhtiö. Parhaimmillaan ensimmäisen pörssipäivän aikana Didin markkina-arvo hätyytteli 80 miljardin dollarin rajapyykkiä. Lopulta kurssinousu jäi maltilliseen prosenttiin.
 Didin listautumisen yhteydessä analyytikot nostivat esille Kiinan valtion tiukentuneen linjan maan teknologiasektoria kohtaan. Uutta sääntelyä tuli tasaisesti ja usein se kohdistui juuri Didin kaltaisiin alustayhtiöihin. Viime marraskuussa maksupalveluyhtiö Ant Group joutui jopa keskeyttämään viime hetkellä pörssilistautumisensa, kun viranomaiset laativat uudet säännöt lainamarkkinoille.
 Viranomaiset olivat myös alkaneet valvomaan jo olemassa olevia sääntöjä uudella innolla. Väärinkäytöksiä koskevia tutkimuksia on käynnistetty lukuisia. Huhtikuussa Kiinan kilpailuviranomaiset määräsivät verkkokauppayhtiö Alibaballe 2,4 miljardin euron sakot markkina-aseman väärinkäytöstä.
 Myös Didi oli Kiinan viranomaisten luupin alla. Yhtiötä oli jopa varoitettu listautumasta, mutta se paineli pörssiin siitä huolimatta.
 Kahden pörssipäivän jälkeen Kiinan tietoturvaviranomaiset ilmoittivat aloittavansa tutkinnan Didin tavoista käsitellä käyttäjiensä henkilötietoja. Kyytisovellus poistettiin kiinalaisten käyttämistä sovelluskaupoista. Yhtiön markkina-arvo lähes puolittui hetkessä.
 Kiina uskoo kovaan teknologiaan
 Alustayhtiöiden lisäksi Kiinan hallinto on tiukentanut suhtautumistaan pelialaan ja koulutuspalveluita tarjoaviin yrityksiin. Verkossa pelattavat pelit vaativat hyväksynnän viranomaisilta ja nuorten peliaikoja valvotaan muun muassa kasvojentunnistusteknologian avulla. Valmennuskursseja tarjoavilta yrityksiltä on puolestaan kielletty pörssilistautumiset ja liikevoiton tekeminen.
 Tämänkaltaisilla rajoituksilla on kansan tuki. Kiinassa peliriippuvuus ja opiskelijoiden sekä heidän perheiden uupuminen kurssitaakan alla nähdään suurina ongelmina.
 Tavallisen kiinalaisen kannalta valtion tiukentuneen linja voi nähdä suojelevana. Tarkoituksena on ylläpitää sosiaalista vakautta ja varmistaa, etteivät elinkustannukset karkaa pilviin.
 – Tavallaan siinä voi vähän olla tätä, mutta pitää muistaa mihin suuntaan Kiinan sensuuri ja tietojen kerääminen kansalaisten pisteytysjärjestelmään ovat menossa. Kyllä siellä näiltä osin kansalaisten etu ymmärretään erilailla kuin länsimaissa, huomauttaa Ulkopoliittisen instituutin vanhempi tutkija  Elina Sinkkonen .
 Kiinan sisämarkkinat olivat pitkään kuin villi länsi, jossa yhtiöit saivat solmia sopimuksia ilman rajoituksia, sanoo Ulkopoliittisen instituutin vanhempi tutkija Elina Sinkkonen. Nyt Kiinan johto haluaa siistiä markkinat alkamalla valvoa kilpailulainsäädännön noudattamista.  Nella Nuora / Yle
 Osittain teknologiayhtiöiden kurittamisessa on kyse siitä, että kommunistinen puolue ei halua maahan puolueesta irrallista taloudellisesti vaurasta eliittiä, joka voisi haastaa hallinnon pyrkimyksiä. Kun Alibaban ja Ant Groupin perustaja miljardööri  Jack Ma  kritisoi Kiinan sääntelyviranomaisten toimia viime vuonna, hänestä ei kuultu muutamaan kuukauteen.
 Suurin syy kuitenkin löytyy Kiinan hallinnon tavasta määritellä teknologiasektori. Länsimaissa ja etenkin Yhdysvalloissa Googlen ja Facebookin kaltaiset alustayhtiöt on nostettu symboloimaan teknologia-alaa. Täällä arvostetuimmat teknologiayhtiöt tarjoavat palveluita kuluttajille.
 – Kommunistisen puolueen linja korostaa materiaalipohjaisempaa teknologiaa ja teollisuutta. Näihin kuuluvat puolijohteet ja uudet teknologiat, kuten tekoäly ja 5G, Sinkkonen sanoo.
 Hän huomauttaa, että esimerkiksi verkkolaitejätti Huawei on säästynyt täysin uusilta kiristyksiltä.
 – Tässä yritetään ajaa myös kansallisia strategisia etuja. Ohjataan investointeja tietyn tyyppisille yrityssektoreille, pois alustatalouden yrityksistä, jotta saadaan mahdollisimman tehokkaasti osaava henkilöstökapasiteetti käyttöön, Sinkkonen sanoo.
 Pörssien kiinalaisyhtiöt eivät ole sitä miltä näyttävät
 Kiinan tiukentunut ote teknologiamarkkinoista on saanut monet sijoittajat varuilleen. Japanilainen sijoitusyhtiö Softbank ilmoitti tällä viikolla vähentävänsä huomattavasti sijoituksia Kiinaan. Yhtiön perustaja  Masayoshi Son  kertoi osavuosikatsauksessa Softbankin odottavan, että tilanne Kiinassa selkeytyy.
 Myllerryksestä huolimatta Son uskoo yhä kiinalaisyhtiöihin. Näin uskoo myös yhä useampi suomalaissijoittaja. Yhdysvaltoihin listattujen kiinalaisyhtiöiden osakkeita löytyy tällä hetkellä vain muutamalta kymmeneltätuhannelta suomalaissijoittajalta, mutta ostomäärät ovat nousussa.
 Suosituimpia yhtiöitä ovat Alibaba, sähköautoyhtiö NIO ja hakukoneyhtiö Baidu.
 Mutta mitä suomalaissijoittajat itse asiassa omistavat, kun heidän salkustaan löytyy näiden yhtiöiden osakkeita? Kiina on nimittäin kieltänyt ulkomaiset omistukset teknologiayhtiöistä, minkä vuoksi ulkomaisiin pörsseihin listautuneet yhtiöt ovat muun muassa Caymansaarille rekisteröityjä holding-yhtiöitä eli niin sanottuja kuoriyhtiöitä.
 – Jos ostaa Alibabaa Yhdysvalloista, niin ostaa käytännössä talletustodistuksen kuoriyhtiöön, jolla on sopimukset tähän kiinalaiseen yhtiöön. Eli periaatteessa silloin ei osta suoraan tämän yhtiön osakkeita lainkaan. Tämä riski pitää ottaa huomioon kun sijoittaa näihin Yhdysvaltoihin listattuihin “kiinalaisyhtiöihin”, kertoo Nordean sijoitusliiketoiminnan johtaja  Tanja Eronen .
 Tähän asti Kiina on katsonut sormien läpi näiden yhtiöiden listautumisia ulkomaisiin pörsseihin. Nyt kommunistinen puolue on kuitenkin ottanut useat ulkomaisiin pörsseihin listautuneet yhtiöt tutkintaan.
 Pahimmassa tapauksessa Kiina voisi mitätöidä kuoriyhtiöiden ja kiinalaisyhtiöiden väliset sopimukset ja tehdä pörssiin listatuista yhtiöistä käytännössä arvottomia. Monet kiinalaisyhtiöt, kuten TikTokin omistava ByteDance, ovat ilmoittaneet luopuneensa listautumisaikeistaan.
 Nordean sijoitusliiketoiminnan johtaja Tanja Eronen ei usko, että ulkomaisiin pörsseihin listautuneiden kiinalaisyhtiöiden rakenne olisi kaikkien sijoittajien tiedossa.  Mikko Koski / Yle
 Ristiriitaiset lainsäädännöt tekevät toiminnasta mahdotonta
 Kiinalaisten teknologiayritysten haasteet eivät rajoitu oman maan viranomaisiin. Yhdysvallat on presidentti  Joe Bidenin  kaudella jatkanut  Donald Trumpin  kovaa linjaa Kiinan suhteen. Yhdysvaltain kongressi hyväksyi viime vuoden loppupuolella lakiesityksen, joka yhdenmukaistaa tilintarkastusvelvollisuudet kaikkien pörssiyhtiöiden kesken.
 Tämä tarkoittaa, että kiinalaisyhtiöiden pitää jatkossa luovuttaa enemmän tietoja Yhdysvaltain viranomaisille. Kiinan lainsäädäntö kuitenkin kieltää ulkomaisilta tahoilta pääsyn näihin tietoihin.
 – Käytännössä yritysten on mahdotonta noudattaa yhtä aikaa näitä molempia lainsäädäntöjä. Tämä voi johtaa siihen, että nämä yritykset joutuvat ulos Yhdysvaltain pörssimarkkinoilta, Sinkkonen sanoo.
 Tällä hetkellä lain suhteen on käynnissä siirtymäaika. Sinkkonen uskoo, että ristiriitaiseen tilanteeseen voidaan löytää ratkaisu, jos molemmat maat ovat valmiita muokkaamaan omia sääntöjään.
 Sillä aikaa kiinalaisyhtiöihin rahansa laittavia sijoittajia joutuvat varautumaan yllättäviin käänteisiin. Nordean Eronen ei kuitenkaan usko sijoittajien täysin hylkäävän kiinalaisyhtiötä.
 – Luulen, että sijoittajat tulevat tietoisemmiksi näistä riskeistä. Varmasti se vähän vähentää intoa, mutta en usko että sijoittaminen kiinalaisyhtiöihin on kokonaan ohi. Nämä ovat kuitenkin kiinnostavia kasvuyrityksiä, joihin länsimaiset eivät pääse muuta kautta mukaan.
 Lue myös:
 Liberalismi ja sananvapaus ahtaalla – Kiina on tehnyt markkina-asemastaan aseen, joka osoittaa kohti länsimaisia arvoja

Kiina kiristää otettaan teknologiayhtiöistään – miten käy ulkomaisten sijoittajien?


Summary: Ikääntyneiden parisuhteissa tapahtuva väkivalta on yleistä, mutta siitä puhutaan vähän. Harva iäkäs parisuhdeväkivallan uhri tai tekijä myöskään hakee apua, vaikka sitä olisi tarjolla.

Parisuhdeväkivalta on yleistä, mutta äärimmäisen vaiettua ikääntyneiden parisuhteissa. On tyypillistä, että ikääntyneiden kokema parisuhdeväkivalta on jatkunut jopa vuosikymmeniä, kertoo Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tutkimuspäällikkö  Minna-Liisa Luoma .
 – Nuoremmat jäävät harvemmin väkivaltaiseen suhteeseen, ja he myös hakevat tilanteisiin ikääntyneitä herkemmin apua, Luoma toteaa.
 Luoman mukaan ikääntyneiden parisuhdeväkivallasta tehdään poliisille vuosittain keskimäärin 200 rikosilmoitusta. Todellisuudessa väkivaltaa tapahtuu paljon enemmän, ja rikosilmoituksissa korostuvat vain rajuimmat väkivallanteot.
 Vaikka myös ikääntyneiden parisuhteissa väkivaltainen osapuoli on useammin mies kuin nainen, sukupuolierot tasoittuvat iän myötä, kertoo Suvanto ry:n toiminnanjohtaja  Janne Pulkkinen . Yhdistys pyrkii ehkäisemään ikääntyneiden kaltoinkohtelua.
 – Taustalla saattaa olla jonkinlainen kostomentaliteetti. Mies on voinut olla väkivaltainen pitkään, ja kun hänen kuntonsa heikentyy, asetelma kääntyy: nainen ryhtyy väkivaltaiseksi, koska hän yhtäkkiä pystyykin siihen, Pulkkinen kuvailee.
 Sairaus voi lisätä aggressiivisuutta
 Toisinaan väkivalta alkaa vasta vanhemmalla iällä. Tällöin taustalla voi Pulkkisen mukaan olla esimerkiksi jokin aggressiivisuutta lisäävä sairaus tai eläköitymisen jälkeen lisääntynyt päihteiden käyttö.
 Myös hyvin haastavan hoidettavan omaishoitaja saattaa esimerkiksi uupumisen seurauksena muuttua väkivaltaiseksi.
 Pulkkisen mukaan lähisuhdeväkivallan on arvioitu lisääntyneen korona-aikana. Etenkin riskiryhmiin kuuluvat ikäihmiset ovat saattaneet jäädä pääosin kotiin neljän seinän sisälle.
 - Omaishoitajat ovat olleet nyt erityisen kovilla. Esimerkiksi intervallijaksot ovat voineet peruuntua, eikä hoitaja ole saanut pidettyä normaaliin tapaan vapaapäiviään.
 Eroamista ei aina nähdä vaihtoehtona
 Luoman mukaan ikääntyneet eivät hae parisuhdeväkivaltaan apua monien eri syiden takia: he eivät usko asioiden muuttuvan, kokevat asian liian vähäpätöiseksi, pelkäävät tekijän kostoa, tuntevat häpeää, haluavat suojella perhettään tai ovat taloudellisesti riippuvaisia puolisostaan.
 – Varsinkin hyvin pitkään jatkuneisiin tapauksiin liittyy myös opittua avuttomuutta, eli apua ei enää osata hakea.
 Pulkkinen muistuttaa, että yli 65-vuotiaat suomalaiset ovat niin sanottua sodan sukupolvea. Merkittävä osa on itse todistanut tai kokenut väkivaltaa, ja arvot saattavat olla hyvin erilaiset nuorempiin verrattuna – moni ajattelee perheen asioiden kuuluvan kodin seinien sisäpuolelle eikä eroamista välttämättä nähdä vaihtoehtona.
 Jos väkivalta on alkanut vasta vanhemmalla iällä esimerkiksi puolison muistisairauden seurauksena, väkivaltaisuutta jäädään helposti sietämään.
 – Jos taas muistisairas on väkivallan uhri, hän ei välttämättä edes muista, mitä hänelle on tehty, tai hän voi olla jo niin avuttomassa tilassa, ettei pysty hakemaan apua, Pulkkinen huomauttaa.
 Pulkkisen mukaan henkinen väkivalta usein lisääntyy iän myötä. Taustalla voi olla väkivaltaisen osapuolen heikentynyt kunto, jolloin fyysinen väkivalta ikään kuin korvautuu henkisellä.
 – Henkinen väkivalta satuttaa ikääntyneitä jopa nuorempia ihmisiä syvemmin. Se aiheuttaa ilon ja elämänarvon tunteen vähenemistä elämänvaiheessa, jossa myös sosiaaliset piirit usein kaventuvat.
 Turvakodeissa myös ikääntyneitä avunhakijoita
 Turvakoteihin on viime vuosina alkanut hakeutua enenevässä määrin yli 65-vuotiaita suomalaisia. Edelleen he ovat kuitenkin selvä vähemmistö, kertoo Pulkkinen.
 – On tärkeää lisätä ikääntyneiden tietoisuutta siitä, että turvakodit ovat olemassa myös heitä varten, Pulkkinen painottaa.
 Myös Suvanto ry:n työntekijät auttavat ja neuvovat väkivallan uhriksi joutuneita ikääntyneitä.
 Pulkkinen muistuttaa, että huoli-ilmoitus kannattaa tehdä matalalla kynnyksellä, jos epäilee ikääntyneen omaisensa, tuttavansa tai vaikkapa naapurinsa joutuneen kaltoinkohdelluksi.
 Huoli-ilmoituksen  voi tehdä anonyymisti netissä tai puhelimitse. Kunnan sosiaaliviranomaisilla on tällöin velvollisuus puuttua asiaan.
 Luoma THL:stä kannustaa omaisia ottamaan väkivaltaepäilyn rohkeasti puheeksi esimerkiksi tällaisella suoralla kysymyksellä: ovatko nuo mustelmat tulleet väkivallan seurauksena?
 – Jos jäljet eivät sovi kertomukseen, olisi hyvä kertoa ikääntyneelle, että väkivaltaa tapahtuu muissakin perheissä ja apua on saatavilla. Toivoisin myös vanhushuollon työntekijöiden tunnistavan tilanteita herkemmin.

Ikääntyneiden parisuhdeväkivalta on yleinen tabu


Summary: Työelämässä myötätuntopuhetta käytetään valitettavan usein väärin. Kun työntekijöitä kehotetaan vaatimaan itseltään vähemmän ja olemaan itselleen armollisia, vastuu työhyvinvoinnista sysätään yksilön vastuulle, kirjoittaa Kujala.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 “Ole itsellesi armollinen.”
 “Kohtele itseäsi myötätuntoisesti kuin ystävääsi.”
 Tämänkaltaiset lausahdukset ovat viime vuosina täyttäneet hyvinvointisivustot, selfhelp -kirjallisuuden ja itsen kehittämiseen tähtäävät kurssit.
 Armollisuuden ja myötätunnon mantrat ovat ujuttautuneet vaivihkaa myös työelämään. Nykyään hyvä työntekijä tuntuu olevan sellainen, joka kehittää itseään myös palautumaan paremmin ja olemaan myötätuntoisempi itselleen.
 Terapiavastaanotolla minulla on tapana kysyä asiakkailtani, millaisia konkreettisia tekoja paljon puhuttu itsemyötätunto voisi olla.
 Psykoterapeutin ja tietokirjailijan työssäni olen  havahtunut siihen, miten moni potee allergiaa myötätunto- ja armollisuuspuheelle. Aluksi arvelin sen johtuvan lempitunteestani häpeästä. Itsepintaisesta, haitallisesta häpeästä kärsivä ihminen pitää itseään arvottomana ja kokee ettei ansaitse myötätuntoa toisilta tai itseltään. Mitä enemmän olen myötätuntoallergiaa havainnoinut, sitä enemmän olen vakuuttunut siitä, että häpeäselitys on vain osa totuutta.
 “Pahimmillaan myötätunto on pelkkiä kauniita sanoja, jotka eivät tunnu missään.” Näin kiteytti ajatuksensa eräs työelämän uuvuttama, jota haastattelin aikoinaan häpeän ja myötätunnon tematiikkaa käsittelevään esikoiskirjaani. Jos konkretia puuttuu ja myötätunto jää lempeän lässytyksen tasolle, on turha odottaa, että se auttaa ketään. Tähän turhautuminen vaikuttaa yhdistävän monia myötätuntoallergiaa potevia.
 Terapiavastaanotolla minulla on tapana kysyä asiakkailtani, millaisia konkreettisia tekoja paljon puhuttu itsemyötätunto voisi olla. Mikä olisi pienin ja yksinkertaisin mahdollinen myötätuntoinen teko itseä kohtaan?
 Kysyin samaa seuraajiltani Instagramissa ja  sain paljon hyviä vastauksia . Heille myötätunto saattoi konkretian tasolla tarkoittaa esimerkiksi sitä, miten puhuu itselleen vaikealla hetkellä tai kenen seurassa valitsee viettää aikaa. Moni kuvasi myös pitävänsä lepotaukoja silloinkin, kun ei koe niitä  ansainneensa  tai kysyvänsä itseltään, mitä juuri nyt tarvitsee.
 Myötätuntohokemat eivät ratkaise rakenteellisia ongelmia pahoinvoinnin ja uupumuksen taustalla.
 Työelämässä myötätuntopuhetta käytetään  valitettavan usein väärin. Kun työntekijöitä kehotetaan vaatimaan itseltään vähemmän ja olemaan itselleen armollisia, vastuu työhyvinvoinnista sysätään herkästi yksilön vastuulle. Kuuluuhan jokaisen kunnollisen, itseään johtavan työntekijän myös johtaa työhyvinvointiaan. Enää puuttuisi, että kyvystä itsemyötätuntoon maksettaisi henkilökohtaista palkanlisää tai bonuksia!
 Myötätuntohokemat eivät ratkaise rakenteellisia ongelmia pahoinvoinnin ja uupumuksen taustalla. Ne tuottavat vain lisää myötätuntoallergiaa.
 Olemme usein parempia neuvomaan  toisia kuin kuuntelemaan. Hyvää tarkoittavista neuvoista ja kehotuksista tulee parempi olo niiden antajalle kuin saajalle. Kehotukset muuttuvat herkästi vaatimuksiksi. Kun niiden noudattamisessa ei onnistu, herää riittämättömyyttä ja häpeää.
 Pahimmillaan hyvää tarkoittava kehotus myötätuntoon voi tuntua mitätöivältä.
 Itseltään paljon vaativa ihminen tietää kyllä usein itsekin miten  pitäisi  toimia, mutta se ei syystä tai toisesta käytännössä onnistu. Ilmiö on samankaltainen kuin silloin jos itkettää ja lohdutetaan sanoilla  “älä itke”  tai on paha mieli ja kerrotaan  “ettei ole mitään syytä pahoittaa mieltään” .
 Kun tänä syksynä  toivottavasti taas palataan edes osittain toimistoille ja aitoihin kohtaamisiin, toivoisin näkeväni vähemmän puhetta myötätunnosta ja enemmän konkreettisia tekoja työhyvinvoinnin edistämiseksi. Armollisuutta ja myötätuntoa tuskin on tarkoitettu työntekijän suorituksiksi muiden joukossa.
 Emilia Kujala
 Kirjoittaja on psykoterapeutti ja tietokirjailija, jonka mielestä myötätuntoa on myös sen hyväksyminen, ettei aina onnistu olemaan itselleen armollinen
 Kolumnista voi keskustella 16.8. klo 23.00 saakka.

Emilia Kujalan kolumni: Moni potee allergiaa myötätunto- ja armollisuuspuheelle


Summary: Riikka Purra nousi muutamassa vuodessa perussuomalaisten johtoon. Hänen ajatuksensa ovat hyvin lähellä Jussi Halla-ahoa, mutta kuinka lähellä? Testaa.

Riikka Purra  nimitettiin odotetusti perussuomalaisten puheenjohtajaksi lauantaina Seinäjoella PS:n puoluekokouksessa.
 Purra on linjaltaan hyvin lähellä väistyvää puheenjohtajaa  Jussi Halla-ahoa . Hänkin suhtautuu paikoin hyvin kielteisesti maahanmuuttoon. Purran mielipiteisiin ovat hänen omien sanojensa mukaan vaikuttaneet  kokemukset maahanmuuttajamiehistä 1990-luvun Tampereella.
 Kuinka lähellä Purra on sanojensa valossa Jussi Halla-ahoa? Kokeile, tunnistatko kumman mielipiteitä seuraavat ovat?
 Riikka Purra otti melko hillitysti vastaan puheenjohtajavaalin voittonsa. Jorge Gonzalez / Yle
 Testin lähteet:  Yle ,  Suomen Uutiset ,  Jussi Halla-ahon blogi , Riikka Purran blogi ( 1 ,  2  ja  3 ), Iltalehti ( 1  ja  2 ),  Kaleva ,  Maaseudun Tulevaisuus  ja  Twitter .

 Kuka on Riikka Purra ja mistä hän on noussut  vain muutamassa vuodessa gallup-suosiota nauttivan puolueen kärkinimeksi? Tätä kysymystä Sami Lindforsin kanssa pohtii Jaa, ei, tyhjiä, poissa -podcastin toimittaja Olli Seuri.
 Keskustelu aiheesta on avoinna 16.8. klo 23 asti.

Testaa, erotatko Riikka Purran Jussi Halla-ahosta: tässä pelissä voit vertailla Purran ja Halla-ahon mielipiteitä


Summary: Kiina on nitistänyt uiguurikulttuurin vain varjoksi entisestään ja valjastanut sen viihdyttämään turisteja. Pakotteista Kiina ei välitä. Se kasvattaa Xinjiangin tekstiiliteollisuutta, vaikka tutkijat ovat kertoneet pakkotyöstä tehtaissa ja pelloilla.

KASHGAR / MARALBESHI  Väkijoukko on pakkautunut seuraamaan tanssijoita, jotka kieppuvat Kashgarin vanhankaupungin portin edustalla. Kiinan han-enemmistökansaan kuuluvat turistit haluavat palan uiguurikulttuurin eksotiikkaa, josta he ovat matkailumainoksista lukeneet.
 Kansainvälisissä uutisissa Luoteis-Kiinassa sijaitsevasta Xinjiangin maakunnasta kerrotaan lähinnä paikkana, jossa Kiina sortaa islaminuskoista uiguurivähemmistöä kovin ottein. Yhdysvallat ja  Euroopan parlamentti  puhuvat jo kansanmurhasta.
 Kiinassa on toisin. Täkäläisille Xinjiang on ensisijaisesti huippusuosittu matkakohde. Kiinalaismediat kertovat, miten hallinto on parantanut vähemmistökansan elinoloja köyhyydenpoistoprojekteillaan.
 Olemme tulleet katsomaan omin silmin, millaiseksi Kiina on Xinjiangia muovaamassa.
 Normaali toimittajan työ ei ole Xinjiangissa mahdollista, koska ulkomaisia vierailijoita valvotaan tarkoin emmekä pysty puhumaan vapaasti tapaamiemme ihmisten kanssa. Voimme kuitenkin matkustaa minne haluamme ja päättää itse, keitä haastattelemme.
 Matkabloggari Nian Nianille loma  Xinjiangissa on ylittänyt kaikki odotukset. Uiguuriväestö, ruoka, kulttuuri – kaikki on täydellistä.
 – Melkein kuin olisin ulkomailla, Pekingistä saapunut Nian Nian sanoo.
 Runsaan puolen miljoonan asukkaan Kashgar onkin lähellä ulkomaita. Afganistanin ja Pakistanin rajalle on muutama sata kilometriä, kun Kiinan pääkaupunkiin Pekingiin on matkaa jo linnuntietä 3 500 kilometriä.
 Nian Nianin hymy yltää korviin. Ruoka on niin hyvää, että lihomista ei voi välttää. Oma poika on ystävystynyt paikallisten lasten kanssa. Ja Kashgarissa ei tarvitse pelätä.
 – Poliiseja on muutaman askelen välein. Voin sanoa, että tämä on Kiinan turvallisin paikka. Täällä on harmoniaa. Kaikki on niin ainutlaatuista, hän hehkuttaa.
 Poliiseja tosiaan näkyy  joka puolella. He kuuluvat olennaisesti Xinjiang-uutisointiin.
 Kun Ylen edellinen kirjeenvaihtaja kävi Kashgarissa  kolme vuotta sitten, mellakkapoliisit ja propagandaviranomaiset seurasivat häntä kuin varjo. He kuulustelivat jokaista, joka vaihtoi sanankin toimittajan kanssa. Kashgar oli toimittajalle hankala paikka. Paikallisille toimittajan kanssa puhuminen saattoi olla vaarallista.
 Ihmisoikeusjärjestöjen ja tutkijoiden mukaan Kiina on viime vuosina teljennyt ainakin miljoona uiguuria pidätyskeskuksiin, joita se nimittää uudelleenkoulutuskeskuksiksi. Kiina on myös estänyt tutkijoita ja toimittajia selvittämästä ihmisoikeusloukkauksia alueella.
 Kiina sanoo pidätysten johtuvan separatismista tai Kiinan vastaisesta toiminnasta. Tutkijoiden mukaan moni on joutunut pidätetyksi hyvin viattomista syistä kuten ulkomaille soittamisesta, muslimeille tyypillisestä parrasta tai rukoilemisesta.
 Keskusten perustaminen alkoi vuonna 2017, sen jälkeen kun presidentti  Xi Jinping  oli määrännyt “armottoman koston” uiguurialueiden verisistä levottomuuksista 2000-luvun alkupuolella.
 Uudelleenkoulutuskeskuksissa uiguurit on haluttu aivopestä omaksumaan Kiinan ja kommunistisen puolueen arvot ja unohtamaan kulttuurinsa ja uskontonsa. Kiina puhuu ammattikoulutuksesta, rehabilitoinnista ja terrorismin torjunnasta vaatiessaan uiguureja oppimaan ulkoa kommunistisia iskulauseita ja lauluja.
 Xinjiangista paenneet leireillä olleet uiguurit ovat kertoneet muun muassa  ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalille  myös sähköiskuista, raiskauksista, kahlehtimisesta vuorokausien ajaksi ja muusta kidutuksesta. Uiguurien sortoa Kiinan virallisista lähteistä seurannut tutkija  Adrian Zenz   on raportoinut naisten steriloinnista .
 Kiina on myöntänyt keskusten olemassaolon, mutta sanonut tyhjentäneensä ne. Tutkijoiden mukaan monet uiguurit ovat yhä vangittuina.
 Me emme voi kysyä pidätyskeskuksista paikallisilta. Se voisi vaarantaa heidät.
 Pekingistä saapuneella Nian Nianilla on kuitenkin asiasta selvä mielipide. Hän kiistää maailmalla liikkuvat syytökset Kiinan sorrosta uiguurivähemmistöä kohtaan. Hän on kohdannut Xinjiangissa vain hyväntuulisia, mukavia ihmisiä.
 – Huhuja levittävät ihmiset ovat kapeakatseisia. Ehkä he eivät ole koskaan käyneet ulkomailla. Ne ovat vain vääriä huhuja, hän puhahtaa.
 Kesällä 2021 Kashgarin ilme  on monin tavoin muuttunut Ylen viime raportointimatkasta. Mellakkakilpiinsä nojailevat poliisit opastavat kadun kulmissa rauhallisesti turisteja, jotka tiedustelevat suuntaa. Moni poliiseista näyttää olevan uiguuri. Siviilipukuiset ihmiset seuraavat meitä toisinaan näkyvästi, mutta kukaan ei tule lähelle.
 Vanhankaupungin kuuluisan ruokatorin tirisevät kebabit ja vartaat houkuttelevat turisteja tuoksuillaan.
 Ruokatorilla  Abdullahiksi  esittäytyvä nuori kebabinmyyjä sanoo hiiltyneenä, että Kashgarista puhutaan pahaa ja ulkomaisten sietäisi hävetä.
 – Inhoan heitä todella paljon. Näethän, että elämme hyvää elämää. Bisnes on hyvää. Täällä ei ole mitään sotkuja, hän puuskahtaa.
 Torille tosin on kuljettava metallinpaljastimen läpi ja leikkuuveitset on kiinnitetty ketjuilla työpöytiin ikään kuin varmuuden vuoksi.
 Kasvava turismi kuitenkin tuo vaurautta, ja sitä Kiina haluaa myös näyttää maailmalle. Tänä vuonna Xinjiangiin odotetaan Reuters-uutistoimiston tietojen mukaan 200:aa miljoonaa lähinnä kiinalaista turistia. Neljän vuoden kuluttua tavoitteena on tuplata turistien määrä.
 Turisteja houkutellaan Xinjiangiin juuri uiguurikulttuurilla, joka on valjastettu viihdyttämään matkailijoita. Kashgar on näyteikkuna, jolla Kiina kertoo luoneensa entistä ehomman ja vauraamman Xinjiangin.
 Kapealla kujalla Tang Tang  etsii sopivaa poseerausasentoa. Hän maksoi noin 50 euroa saadakseen valokuvan itsestään perinteisessä uiguurimekossa.
 – Rakastan heitä. Heidän pukunsa ovat ainutlaatuisia. Kaikki haluavat kokeilla näitä pukuja, hän huokaa hipeltäen lanteille ulottuvan peruukin hiussaparoita.
 Tang Tang oli kuullut, että Xinjiang voisi olla turvaton. Ensimmäisenä päivänä hän oli huolissaan.
 – Toisena päivänä huomasin, että eihän se näin mene. Kaikki ovat olleet ihania ja avuliaita. Ehkä se johtuu heidän uskonnostaan. He kohtelevat muita ystävällisesti, Tang Tang sanoo.
 Hän asettuu lainamekossaan kadulla leikkivien lasten viereen, ja uiguurikuvaaja näppää kuvan.
 Kashgarin muslimiasukkaiden oma vaatetus on muuttunut. Vielä viiden vuoden takaisissa valokuvissa Xinjiangin kaupunkien kaduilla suurella osalla naisista oli päässä huivi. Nyt uiguurinaiset pukeutuvat kesämekkoihin. Monella ei ole enää huiveja, ja harva mies pukeutuu enää perinteiseen pillerimäiseen doppa-hattuun.
 – Täällä on muuttunut paljon. Minullakin on tällaiset vaatteet, myöntää nuori taksikuski ja nipistää mustaa kiiltävää T-paitaansa. Siihen on painettu muotibrändien nimiä.
 Mutta miksi perinteisiä vaatteita ei enää suosita? Nuori mies hiljenee hetkeksi.
 – Ehkä ne eivät ole enää käytännöllisiä, hän sanoo.
 Sen kummempaa lausuntoa on turha odottaa. Meidänkin taksissamme on valvontakamerat.
 Kashgarin kujia reunustavat kaupat  myyvät matkamuistoja. Yhden laukkukaupan edessä on kyltti ”Tuen Xinjiangin puuvillaa”.
 Puuvillasta on tullut maailmalla tunnetuimpia kiistakysymyksiä Xinjiangin tilanteessa.
 Xinjiang tuottaa viidenneksen maailman puuvillasta, ja Kiinan puuvillantuotannosta kaikkiaan 85 prosenttia tulee maakunnasta.
 Xinjiangin laadukas puuvilla on ollut kysyttyä, mutta nyt moni tunnettu länsimainen vaatebrändi kaihtaa sitä.
 Tutkijoiden mukaan Kiina pakottaa pidätettyjä uiguureja työhön puuvillantuotantoon. Kiina kiistää pakkotyön, mutta muun muassa  australialainen tutkimuslaitos ASPI  ja  tutkija Adrian Zenz  ovat keränneet siitä pitäviä todisteita.
 Yhdysvallat on kieltänyt Xinjiangin puuvillan ja tomaattien tuonnin pakkotyöepäilyjen takia. EU sen sijaan on jatkanut niin puuvillan kuin monen muunkin tuotteen kauppaa Xinjiangin kanssa,  kertoo South China Morning Post -lehti .
 Pakotteet ja paheksunta eivät ole purreet Kiinaan. Päinvastoin, Kiina ylpeilee vaurastuttaneensa Xinjiangia toimillaan. Presidentti Xi Jinping on kehunut kehityksen vauhtia ennennäkemättömäksi.
 Kiinan omien tilastojen mukaan tekstiiliteollisuus työllistää Xinjiangissa nyt jo 600 000 ihmistä, kun vuonna 2014 työpaikkoja oli 200 000. Tavoitteena on kasvattaa työntekijöiden määrä miljoonaan.
 Kiina aikoo keskittää tekstiilituotantoa Xinjiangiin niin, että puuvilla jalostuisi raaka-aineesta lopputuotteeksi maakunnan sisällä.
 Ihmisoikeusjärjestöjen mukaan tehtaat rakennetaan pidätyskeskusten viereen ja työvoimana käytetään vankeja.
 Xinjiangin puuvillaa ommellaan  vaatteiksi muun muassa Kashgarin keskustan ulkopuolella olevilla tehtailla.
 Shufu County Business Park -nimisen teollisuusalueen aidan sisällä seisoo kuutiomaisia siistejä teollisuusrakennuksia suorissa jonoissa. Yksi niistä on Haoyuanpeng-yrityksen vaatetehdas.
 Haoyuanpeng yhdistettiin pakkotyöepäilyihin viime vuonna  tutkimuslaitos ASPIn raportissa .
 Suomalainen lastenvaatevalmistaja Reima listasi vielä aiemmin tänä vuonna alihankkijakseen Haoyuanpengin tehtaan toisaalla Kiinassa. Reima ilmoitti lopettavansa yhteistyön, kun Yle julkaisi selvityksen suomalaisyritysten alihankkijoiden yhteyksistä mahdolliseen uiguurien pakkotyöhön.
 Euroopan suurin päivittäistavaraketju Lidl puolestaan listasi Haoyuanpengin Xinjiangin-tehtaan tavarantoimittajakseen vielä alkuvuonna 2021.
 Lidl sanoi Ylelle, että tehtaalta ei ole tuotu tuotteita Suomeen. Lidlin uudella tavarantoimittajalistalla tehdasta ei enää ole.
 Lue Ylen selvitys:   Yle jäljitti tuttujen ketjujen yhteyksiä uiguurien sortoon Kiinassa – Reiman takki on kuvattu pakkotyöhön liitetyssä yrityksessä, Lidlin toppahousuja on tehty Xinjiangissa
 Pyysimme Haoyuanpengiltä haastattelua ja lupaa tulla kuvaamaan heidän tehtaallaan, mutta yritys kieltäytyi.
 Meitä ei estetä liikkumasta teollisuuspuiston liepeillä, mutta emme pääse sen sisälle. Ulkoapäin paikka näyttää ihan tavalliselta teollisuusalueelta, joka on pyhäpäivänä hiljainen. Ei voi sanoa, tehdäänkö täällä pakkotyötä.
 Tehtaita ympäröi tehokas valvontakoneisto.
 Alueelle pääsee vain poliisin tarkastuspisteen läpi. Tien varressa näkyy vartijoiden koulutuslaitos ja poliisikoulu.
 Firmojen kyltein merkittyjen rakennusten vieressä on lukuisia punaisia kerrostaloja, jotka näyttävät asuntoloilta. Ikkunoista näkyy kerrossänkyjä.
 Rakennusten edustalla lukee, että Guangdongin maakunta rahoittaa teollisuusaluetta. Tällaisiin kytkentöihin uiguurien pakkotyötä tutkineet tahot ovat kiinnittäneet huomiota.
 Kiinan keskushallinto yhdistää etelän ja idän vauraat maakunnat rahoittamaan tuotantoa Xinjiangissa osana apuohjelmaa. Se tarkoittaa, että ne mahdollisesti osallistuvat pakkotyön järjestämiseen.
 Vain satojen metrien päässä Haoyuanpengin tehtaasta on keltainen rakennus, jossa lukee Kashgarin ammatti- ja teknillinen koulu.
 Xinjiangin pidätyskeskuksia tutkinut  ASPI arvioi , että tähän keskukseen mahtuisi jopa kymmenentuhatta vankia.
 Raskaan metallikalteriaidan vierellä portissa lukee isoin kirjaimin: “Luja usko, lainvalvontaa kansalle. Uskalla ottaa vastuu.” Tekstit eivät kerro, mikä paikka on, mutta selkeästi se on tarkoin vartioitu.
 Aidan päälle on rullattu piikkilankaa esteeksi. Jokaisen rakennuksen kohdalla on korkea pylväs, johon on viritetty valvontakameroita katsomaan joka suuntaan. Yhdellä sivuseinustalla näkyy vartiotorneja.
 Taka-alalla olevassa rakennuksessa näkyvät kiinalaiset merkit: ”työreformi, koulutusreformi, kulttuurireformi, ääritoiminnan vastustus”.
 Nämä sanat saattavat viitata siihen, että paikalla todella toimisi pidätyskeskus. Ne ovat propagandatermejä, jotka kertovat uiguurien niin kutsutun uudelleenkoulutuksen tavoitteista.
 Puuvillan viljelyä nähdäkseen  on lähdettävä vielä kauemmas Kashgarista. Parin sadan kilometrin päässä Maralbeshissa, kiinalaiselta nimeltään Bachussa, on ihanteelliset olot puuvillan kasvatukselle.
 Eteläinen Xinjiang on Kiinan merkittävintä puuvillantuotantoaluetta. Täällä puuvillaa kasvaa kymmenillä tuhansilla peltohehtaareilla, silmänkantamattomiin. Aurinko paistaa pitkään ja autiomaan reunamilla ilmasto on kuiva.
 Muun muassa  tutkija Adrian Zenzin mukaan  satojatuhansia uiguureja pakotetaan puuvillapelloille sadonkorjuun aikaan köyhyyden vähentämisen nimissä. Zenz on löytänyt tästä todisteita esimerkiksi Kiinan omista virallisista dokumenteista.
 Kiinassa Maralbeshin alue muistetaan siitä, että 21 ihmistä kuoli täällä vuonna 2013  yhteenotossa uiguurien ja poliisin välillä . Aseina olivat puukot ja kirveet.
 Tuohon aikaan Xinjiangissa tapahtui monia verisiä yhteenottoja, kun uiguurit vastustivat han-kiinalaisten joukkomuuttoa maakuntaan ja uiguurikulttuurin tukahduttamista. Kiinan mukaan väkivallasta olivat vastuussa islamistiset separatistit.
 Nyt Baishitupun kylässä puuvillan versot huojuvat rauhallisesti parinkymmenen sentin korkeudessa. Pelloilla on hiljaista. Kolme naista kitkee rikkaruohoja pellolla paahtavassa helteessä.
 Kylä näyttää hyvinvoivalta ja viihtyisältä. Tiet ovat sileitä ja talojen julkisivut siistejä.
 Traktorilla lähipeltoa kyntävä mies tulee juttusille ja kertoo omistavansa viisi hehtaaria puuvillapeltoa. Sadonkorjuun aikaan hän palkkaa 20 ihmistä. Maatalous on koneellistettu, joten käsivoimaa ei tarvita yhtä paljon kuin aiemmin, mies kertoo.
 Muutkin paikalliset kertovat, että elämä on nykyään parempaa kuin ennen. Valtio on kunnostanut paikkoja ja suurimmalla osalla ihmisistä on töitä.
 Keskustelut jäävät kuitenkin lyhyiksi. Tapaamiemme ihmisten puhelimet soivat kesken juttutuokion, ja heille tulee kiire pois.
 Kukaan ei näytä seuraavan meitä, mutta käy selväksi, että liikkeemme ovat tiedossa.
 Kyltin voi lukea varoituksena.  Onhan jo rukoilemisesta voinut joutua pidätyskeskukseen.
 Kiinan kommunistinen puolue näkee uskonnot uhkana. Niiden niin kutsuttu  kiinalaistaminen  on nykyään virallista politiikkaa: presidentti Xi ilmoitti vuonna 2017, että Kiinassa harjoitetut uskonnot ovat alisteisia kommunistiselle puolueelle.
 Uskontoihin kohdistuvasta epäluulosta kertoo myös sääntö, jonka mukaan puolueen pitää valvoa, että uskonnolliset ryhmät eivät harjoita terrorismia tai valtion vastaista toimintaa.
 Kun saavumme myöhemmin uudestaan moskeijan eteen, kyltti osallistumisesta uskonnollisiin tilaisuuksiin on kadonnut.
 Paikalle saapuu uiguurimies, jolta kysymme kyltistä.
 – Kyltti estää ihmisiä tekemästä virheitä. Moskeija on vain niille, joilla on laillinen oikeus tulla sinne, hän selittää.
 Miehen puhelin alkaa soida. Hän antaa sen seuralaiselleen.
 Mies kiistää, etteivätkö uiguurit saisi harjoittaa uskoaan. Hän kertoo käyvänsä moskeijassa päivittäin.
 – Olemme harjoittaneet uskontoamme tuhansia vuosia. Tämä uskonto on sivilisaatio, kulttuurimme. Se määrittää ajatteluamme. Uskonnolliset ihmiset eivät voi luopua uskostaan, mies sanoo.
 Kysymme, miksi Xinjiangin moskeijoihin ei näy menevän nuoria miehiä, vaan vain vanhuksia.
 – Suurin osa nuorista miehistä on töissä. Heillä ei ole aikaa, hän sanoo.
 Miehen mukaan moni kyläläinen käy moskeijassa.
 – Meitä on ainakin kolme tai viisi, hän laskee.
 Nuoria ei näy  myöskään Kiinan suurimman moskeijan Id Kahin luona Kashgarissa.
 Moskeijan vieressä puiden varjostamalla kujalla penkit ovat täynnä hiljaa istuvia keski-ikäisiä ja vanhoja miehiä. Puiston portaiden viereen kokoontuu ryhmä naisia pienten lasten kanssa. Heillä ei ole huiveja.
 Vielä kymmenen vuotta sitten Id Kahin edessä oleva aukio täyttyi rukoilijoista. Mukana oli vanhoja ja nuoria.
 Nyt aukio on hiljainen ja moskeijaan menee perjantairukouksen aikaan vain muutama vanhus. Rukouskutsua ei kuulu.
 Rukoilijoiden sijaan moskeijaan kulkee jatkuva virta turisteja.
 Rukoushuoneen sisällä seinät ovat valkoiset.  Aiemmin otetuissa valokuvissa  seinillä on ollut islamilaisia symboleja, mutta ne on pyyhitty pois. Tilalle on tuotu kiinalaistettu symboli; seinällä roikkuu nyt valkoinen, uuden näköinen persialainen matto.
 Opas kuljettaa turistiryhmän maton eteen. Sen kuviona ovat granaattiomenat, jotka on aseteltu neljän sydämen muotoon.
 Granaattiomenat ovat  presidentti Xi Jinpingin vertaus  Kiinan etnisten ryhmien yhteiselosta: kiinni toisissaan kuin granaattiomenan siemenet.
 Opas kertookin turisteille, että granaattiomenat kuvaavat Kiinan eri kansoja.
 – Ei pitäisi edes keskustella siitä, kenen uskonto tai kansa on oikea tai väärä. Sellainen johtaa epävakauteen maassa. Tällä maalla on tulevaisuus ja toivoa, jos kaikki ovat yhtenäisiä ja tekevät kovasti työtä yhdessä, opas puhuu.
 Mutta kiinalaistuvassa Xinjiangissa näyttää siltä, että tulevaisuus ja toivo on kahlehdittu. Yhtenäisyyden nimissä lapset saavat kouluissa oppinsa kiinaksi. Hotellin aulassa kyltti muistuttaa puhumaan vain mandariinikiinaa julkisella paikalla.
 Kiinan valvonnan lisäksi paikalliset valvovat jo toisiaan. Keskustelu uiguurivanhuksen kanssa keskeytyy, kun toinen uiguuri tulee huikkaamaan “Sano, että täällä on kaikki hyvin.”
 Moskeijakierrokselle lähtenyt  Zhong You Ming  kuvaa kännykällään persialaista mattoa. Hän sanoo tulleensa Kashgariin, koska on kiinnostunut islamilaisesta kulttuurista. Kun kysymme, onko hän tietoinen maailmalla esiintyvästä huolesta uiguurien kulttuurin- ja uskonvapautta kohtaan, hän suuttuu ja lähtee pois.
 Me lähdemme vielä etsimään moskeijaa, jota ei enää ole.
 Australialaisen  ASPI-tutkimuskeskuksen kartoitusten mukaan  Kiina on viime vuosina tuhonnut Xinjiangissa tuhansia moskeijoita ja pyhiä paikkoja. Yksi niistä on ASPIn listauksen perusteella sijainnut Kashgarissa paikassa, jossa on nykyisin peruskoulu.
 Koulun edustalla istuu vanhuksia doppa-hatut päässään. Kysymme, oliko koulun tilalla aiemmin moskeija.
 Vanhus nyökkää ja nostaa sormen huulilleen.
 – Siitä ei kannata puhua.
 Lue myös:
 Reima lopettaa yhteistyön Xinjiangiin kytkeytyvän kiinalaisyrityksen kanssa – Ylen selvityksessä Reiman alihankkija yhdistettiin mahdolliseen pakkotyöhön
 Vakoojalinnut lentävät Kiinan rajaseudun taivaalla – Yle kävi maakunnassa, jossa miljoona ihmistä on viety leireille vannomaan uskollisuutta puolueelle
 Haavisto kävi Kiinassa kertomassa huolensa uiguurien vainosta: "Katsoimme sitä kovin eri suunnasta"
 Amnestyn laaja raportti kuvaa muslimivähemmistöjen sortoa Kiinan Xinjiangissa – Leireillä kidutus on arkista ja rangaistukset mielivaltaisia

Kiina rakentaa Xinjiangista maailman valvotuinta teemapuistoa – Vainotusta uiguurialueesta on muokattu matkakohde kiinalaiseen makuun


Summary: Suomessa aiotaan ottaa käyttöön positiivinen luottotietorekisteri keväällä 2024. Silloin luotonmyöntäjät näkevät lähes reaaliaikaisesti lainanhakijat velat ja tulot. Maksukyvyltään riskiksi arvioitu kuluttaja ei välttämättä saa lainaa tai saa sitä muita huonommilla ehdoilla.

Suomeen on puuhattu positiivista luottorekisteriä pitkään.
 Luotonantajat eli pankit ja muut rahoituslaitokset ovat odottaneet, että ne saisivat luottoa myöntäessään käyttöönsä tiedot hakijan kaikista lainoista ja tuloista. Näin olisi helpompi arvioida lainanhakijan todellista maksukykyä.
 Nyt asia on nytkähtänyt eteenpäin. Hallituksen esitys positiivisesta luottotietorekisteristä viedään eduskuntaan syksyllä.
 Tavoitteena on saada uusi rekisteri käyttöön keväällä 2024. Rekisteriä ylläpitämään on valittu verohallinnon tulorekisteriyksikkö.
 Ylivelkaantumiseen on jatkossa helpompi puuttua
 Hallitus haluaa rekisterin estävän ennen muuta suomalaisten ylivelkaantumista.
 Tähän asti lainanhakutilanteessa tiedossa ovat olleet rahoituslaitosten itse myöntämät lainat ja hakijan antamat tiedot muualta otetuista lainoista.
 Jos asiakkaalla on maksuhäiriöitä tai -vaikeuksia, niin ne ovat selvinneet helpoiten yksityisten palveluntarjoajien ylläpitämistä "negatiivisista" luottorekistereistä.
 Positiivisesta luottotietorekisteristä hakijan maksukykyä tai -kyvyttömyyttä voidaan arvioida jo lainaa haettaessa.
 Ylivelkaantuneen lainanhaku voi jatkossa tyssätä positiivisesta luottotietorekisteristä löytyviin tietoihin.  Henrietta Hassinen / Yle
 Asiakkaiden luottokelpoisuuden arviointi helpottuu
 Myös luotonmyöntäjät odottavat uuden rekisterin tuomia hyötyjä.
 – Luottokelpoisuuden arvioinnin odotetaan helpottuvan erityisesti uusien asiakkaiden kohdalla, joiden maksukäyttäytymisestä luotonantajalla ei ole ennakkotietoja. Tätä kautta toivotaan luottotappioiden osaltaan vähenevän, johtava lakimies  Antti Laitila  Finanssiala ry:stä sanoo.
 – Mutta toki sen toivotaan vaikuttavan myöskin lainanhakijoiden omaan näkemykseen taloudellisesta tilanteestaan ja kyvystään suoriutua luotoista, kun he voivat itse katsoa luottotietorekisteristä omia sitoumuksiaan.
 Velkaneuvontaa antavan Takuusäätiön toimitusjohtaja Juha A. Pantzar toivoi heinäkuussa Ilta-Sanomissa, että positiivisesta luottorekisteristä tehtäisiin eräänlainen talouden omakanta, josta kuluttaja voisi helposti tarkistaa tilanteensa.
 .
 Finanssiala ry:n johtavan lakimiehen Antti Laitilan mukaan uusi rekisteri auttaa raha-asiansa hoitanutta kuluttajaa tulevaisuudessa saamaan nopeammin luottoa, jos luottokelpoisuuden arviointi osoittaa, että hän pystyy maksamaan luoton takaisin.  Petteri Sopanen / Yle
 Mutta - toisille velkaraha voi olla kalliimpaa kuin muille
 Oikeusministeriö on selvittänyt uuden luottorekisterin vaikutuksia. Yksi selvittäjistä, Pellervon taloustutkimus PTT:n tutkimusjohtaja,  Olli-Pekka Ruuskanen  arvelee, että rekisteri voi aiheuttaa kuluttajalle yllätyksen.
 – Korkeariskisemmiksi tällä uudella järjestelmällä arvioidut joutuvat maksamaan enemmän luotosta eli heiltä veloitetaan korkeampaa henkilökohtaista marginaalia. Ne, jotka arvioidaan pieniriskisemmiksi taas saavat rahaa halvemmalla.
 Pienituloinen mutta raha-asiansa hyvin hoitanut voi siis hyötyä uudesta rekisteristä. Mutta esimerkiksi jo ylivelkaantuneen lainanhaku voi tyssätä rekisteristä löytyviin tietoihin.
 PTT:n tutkimusjohtaja Olli-Pekka Ruuskanen sanoo, että positiivinen luottotietorekisteri vähentää ylivelkaantumisriskiä, koska kuluttaja ei voi ottaa velkaa monelta luotonantajalta muiden tahojen tietämättä. Petteri Sopanen / Yle
 Toisaalta kuluttajan mahdollisuudet kilpailuttaa lainantarjoajia paranevat
 Olli-Pekka Ruuskasen mukaan positiivisen luottotietorekisterin merkittävin etu on, että luotonhakijan velka- ja tulotiedot ovat kaikkien luotontarjoajien käytettävissä.
 – Meillä on elinikäisen pankkisuhteen perinne, koska asiakas ei ole välttämättä pystynyt vakuuttamaan muita luotonantajia omasta hyvästä maksukyvystään. Mutta nyt kun tällainen positiivinen luottorekisteri tulee, on helpompi kilpailuttaa eri luotonantajia ja saada sitä kautta paremmat lainaehdot, koska luotonantaja pystyy arvioimaan ja toteamaan, että tässähän on hyvä asiakas.
 Ruuskanen, joka on myös Vaasan yliopiston vakuutus- ja pankkitoiminnan dosentti, uskoo, että tällainen kilpailu tehostaa rahoitusmarkkinoiden toimintaa.
 Vakuuksien tarve voi vähentyä
 Myös vakuuksien tarve lainaa ottaessa voi Ruuskasen mukaan vähentyä.
 – Vakuudettomien luottojen määrä voi kasvaa, koska niitä voidaan myöntää positiivisesta luottotietorekisteristä saadun arvion perusteella
 Uusi rekisteri myös nopeuttaa esimerkiksi asuntolainan myöntämistä.
 – Asuntolainaa hakiessa ehdollinen päätös tulee nykyäänkin nopeasti. Se perustuu useimmiten tietokoneen tekemän riskiprofilointiin. Hakijan antamien tietojen varmentaminen kuitenkin kestää muutaman päivän, mikä hidastaa prosessia tällä hetkellä. Positiivisesta luottotietorekisteristä tiedot saadaan välittömästi ja päätöksenteko luoton myöntämisestä nopeutuu, Ruuskanen sanoo.
 Viisi asiaa, jotka kuluttajan hyvä tietää positiivisesta luottotietorekisteristä Jos on hoitanut hyvin taloutensa, voi saada halvemmalla lainaa vaikka olisi pienituloinen , koska luotonantaja näkee hakijan talouden kokonaistilanteen. Luotonantaja näkee välittömästi, jos hakija on ylivelkaantunut.  Jos lainaa silti saa, siitä voi joutua maksamaan korkeampaa hintaa. Lainan saanti nopeutuu , kun tiedot saadaan sähköisestä rekisteristä lähes reaaliaikaisesti. Luotonantajien on ilmoitettava myöntämänsä lainat rekisteriin päivittäin. Vakuuksien tarve lainan saamisessa vähenee. Kuluttaja voi itse käydä katsomassa lainojensa suuruuden ja lainanhoitokustannustensa määrän sähköisestä rekisteristä.  Tämä voi auttaa hahmottamaan omaa taloustilannettaan.

Positiivinen luottotietorekisteri voi tuoda yllätyksen – lainarahan hinta voi vaihdella sen mukaan, mitä luotonantaja sinusta tietää


Summary: Kulttuurivieras, feministi Fanni Noroila sanoo, että naisena olo räpkulttuurissa on välillä silkkaa selviytymistä. Aktivismi ja vapaaehtoistyö on keino sietää epäoikeudenmukaisuutta.

Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu

Fanni Noroila  on feministi, joka puhuu sisäistetyistä rakenteista ja misogyniasta (naisvihasta). Hän somettaa tyttöystävänsä äidin virkkaamista paidoista, kainalokarvoista ja mielenterveysongelmistaan. Noroila on myös Teatterikorkeakoulusta valmistunut näyttelijä ja Sofa-yhtyeestä tunnettu räppäri.
 Noroila on kokenut omakohtaisesti Suomen musiikkipiirien ongelmat, joita  viime viikkoina  on käyty läpi metoo-liikkeeseen pohjautuvilla Instagram-tileillä.
 Noroila itse ylläpitää Suomirapstoo-tiliä, jolla julkaistaan nimettömästi ihmisten kokemuksia seksuaalisesta ahdistelusta Suomen räp-piireissä. Noroila ei kuitenkaan halua puhua roolistaan ylläpitäjänä tässä haastattelussa, ettei keskustelu ohjaudu pois uhrien kokemuksista.
 Fanni Noroila ja Sonja Kuittinen perustivat Sofan kahdeksan vuotta sitten. Tässä ajassa he ovat kasvaneet aikuisiksi ja samalla alan ammattilaisiksi. Matka ei silti ole ollut helppo. Jorge Gonzalez / Yle
 Naisräppäreillä on jatkuva taakka todistaa kykynsä
 Noroila perusti yhdessä ystävänsä  Sonja Kuittisen  Sofa-räpduon vuonna 2013. Molemmat opiskelivat tuolloin Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa. Noroila oli tuolloin 21-vuotias, Kuittinen 23. Noroila kuvailee Sofaa aikuiseksi kasvamisen turvaverkoksi.
 – Se on ollut alusta, jolla olemme voineet yhdessä peilata maailmaa ja ymmärtää itseämme sekä omaa ja muiden todellisuuksia paremmin. Olemme kasvaneet aikuisiksi ja ammattilaisiksi, Noroila sanoo.
 Mutta on duo kokenut muutakin.
 Kahdeksan vuotta suomalaisessa räp-kulttuurissa naisena on vaatinut sinnittelyä ja ollut välillä lähinnä selviytymistä. Tilaa ei anneta, taitoja epäillään jatkuvasti ja kaikki täytyy tehdä viimeisen päälle, jotta voi todistaa kuuluvansa alalle. Miehillä vastaavaa todistustaakkaa ei ole.
 Edelleen toistetaan myyttiä siitä, etteivät naiset vain ole yhtä hyviä räppäämään kuin miehet. Tosiasiassa taidoiltaan keskinkertaisen miehen on edelleen helpompi saada tehtyä uraa kuin hyvänkään naisen, Noroila tykittää.
 – Se on täysin omanlaisensa raivo, jota keskinkertainen, valkoinen cis-heteromies (identiteetti vastaa syntymässä määriteltyä sukupuolta) lavalla aiheuttaa. Miehet saattavat olla kännissä lavalla muistelemassa omia sanoituksiaan. Me emme voisi koskaan astua lavalle ja väittää olevamme artisteja, jos tekisimme mitään keskinkertaisesti tai intohimottomasti.
 Pieni feministinen sanasto Cis-sukupuolinen:  Ihminen, joka identifioituu ja on tyytyväinen syntymässä määriteltyyn sukupuoleensa. Feminismi:  Yhteiskunnallinen ajattelutapa, jossa kiinnitetään huomiota sukupuolesta johtuviin valtasuhteisiin yhteiskunnassa ja pyritään niiden purkamiseen. Hetero:  Ihminen, joka on kiinnostunut seksuaalisesti ja/tai romanttisesti eri sukupuolesta kuin mitä hän itse on. Intersektionaalinen feminismi:  Yhteiskunnallinen ajattelutapa, jossa tarkastellaan sukupuoleen liittyvien valtasuhteiden lisäksi myös muita valtasuhteita, esimerkiksi ihonväriin, yhteiskuntaluokkaan tai etniseen taustaan liittyviä. Monen eri tekijän nähdään vaikuttavan samanaikaisesti identiteettiin ja asemaan yhteiskunnassa. Marginaali:  Olla marginaalissa tarkoittaa olla sivussa yhteiskunnan keskiöstä. Usein sivussa ovat vähemmistöihin kuuluvat, joiden voi olla vaikeaa saada ääntään kuuluviin. Lähde: THL:n tasa-arvosanasto
 Toisaalta jos ura ei olisi tuonut myös paljon hyvää ja opettanut, Sofa ei keikkailisi edelleen.
 – Juuri viime viikolla tapasimme Sonjan kanssa ja mietimme, miten on ihme että olemme edelleen tässä.
 Rakenteiden kanssa taistelu on tehnyt Noroilasta sellaisen, kuin hän nyt on, eikä hän toivo, että olisi tullut jotain toista reittiä. Kahdeksan vuoden aikana tilanne alalla on hänen mielestään myös parantunut. Räppäreiksi on yhä enemmän feministejä ja muita kuin miehiä.
 Noroila kertoo edellisviikonlopun keikasta Turun Kesärauha-festivaaleilla, jossa esiintyivät myös  F  ja  Yeboyah , jotka kuuluvat Sofan ohella tämän hetken tunnetuimpiin naisräppäreihin. Yhteisön luominen on ollut tärkeää ja voimauttavaa, mutta on myös vaatinut ajatustyötä olla näkemättä muita naisia kilpailijoina.
 – Yhteiskunta ajaa edelleen vahvoja naisia toisiaan vastaan ja minullakin on sisäistettyä naisvihaa, josta on pitänyt opetella pois.
 Fanni Noroilassa on monta puolta, ja ne kaikki saavat näkyä. Hän ei halua antaa itsestään liian brändättyä kuvaa somessa, sillä kipupisteiden näyttäminen on inhimillistä. Jorge Gonzalez / Yle
 “Musiikkialalla raha menee turvallisuuden edelle”
 Juuri tällä hetkellä Noroila tuntee väsyneensä Suomen hiphop-piireihin ja niissä työskentelyyn. Musiikkialan seksuaalista häirintää ja väärinkäytöksiä perkaava metoo-keskustelu on tuonut pintaan Noroilan omia, uraan liittyviä traumaattisia hetkiä.
 Lisäksi takana on turhautuminen siihen, miten hän ja Kuittinen ovat puhuneet piirien vääristyneestä valta-asetelmasta haastatteluissa jo vuosia, eikä kukaan ole reagoinut mitenkään.
 – Mikään ei muutu elleivät valtaapitävät, kuten levy-yhtiöt ja kaupalliset radiokanavat ole kiinnostuneita asiasta. Tapahtumajärjestäjät ovat nyt onneksi reagoineet. On surullista mutta totta, että musiikkiala on bisnes ja raha menee useimmiten ihmisten turvallisuuden edelle. Toivottavasti nyt saadaan konkreettisia muutoksia aikaan.
 Noroilan lopputyö Teatterikorkeakoulussa oli nimeltään Hankala näyttelijä ja se käsitteli näyttelijyyttä feministisen teorian kautta. – Siihen aikaan tällainen keskustelu oli vasta alussa, hän sanoo. Jorge Gonzalez / Yle
 Mitä näyttelijyys voi olla?
 Noroila valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2016. Hän on näytellyt esimerkiksi Kansallisteatterissa, Turun Linnateatterissa, sarjoissa ja pienemmissä teatteriproduktioissa. Syksyllä hänellä alkavat Kansallisteatterin Hamletin harjoitukset. Koronan ajan hän on lukenut työkseen äänikirjoja.
 Näyttelijän ammatti-identiteetti on vaatinut työstämistä, eikä vähiten sen takia, että Noroila pääsi Teatterikorkeakouluun ensimmäisellä yrittämällä heti lukion jälkeen 19-vuotiaana. Opiskeluaika osui kiihkeimpiin identiteetin rakennusaikoihin.
 – Tiedostavan ja valtakriittisen ihmisen ei ole millään alalla helppoa löytää omaa paikkaansa. Olen joutunut pohtimaan, mikä on se näyttelijyys, mitä minulle tarjoillaan, ja onko se minua varten. Olen pystynyt onneksi luomaan omannäköiseni urapolun.
 Suuri syy kyseenalaistamiselle on ollut Noroilan mukaan myös suomalaisen teatteri-instituution jäykkyys ja sukupuolittuneisuus.
 – Valmistuin vuonna 2016 ja silloin feministinen keskustelu oli vasta aivan alussa, hän sanoo.
 Nykyisin keskustelijoita on jo paljon enemmän. Teatterikorkeakoulun opetuksesta käytiin keskustelua esimerkiksi viime vuodenvaihteessa, kun  Suomen Kuvalehden  julkaisemassa artikkelissa koulun opettajat ihmettelivät opiskelijoiden vaatimuksia opetukselle. Keskustelu kääntyi nopeasti siihen, rajoittavatko intersektionaalisen feminismin (alistettujen ryhmien valtasuhteita tutkiva) vaatimukset liikaa sananvapautta. Julkiseen keskusteluun osallistui niin opettajia, oppilaita kuin koulun ulkopuolisiakin henkilöitä.
 – Keskustelu ei yllättänyt, mutta riemastutti. Osittain se oli patriarkaatin vastaankorahtelua, mutta onneksi myös opiskelijoiden ääni kuului. Olen onnellinen, kun intersektionaalisen feminismin ääni kuuluu alalla, joka todella tarvitsee sitä.
 – Elämäni on yksi poliittinen huutomerkki, ja se nähdään radikaalina, kun puhun arjestani, Fanni Noroila sanoo. Jorge Gonzalez / Yle
 Ei aktivismia vaan elämää
 Fanni Noroilan intersektionaalinen feminismi on läsnä myös sosiaalisessa mediassa. Hän päivittää aktiivisesti Instagramiin ja Tiktokiin esimerkiksi seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen ja romanien oikeuksista, mielenterveysongelmista ja kehorauhasta. Hän ei silti halua käyttää itsestään sanaa someaktivisti.
 – Omasta elämästäni kertomisen ei pitäisi olla aktivismia. Kuulun marginalisoituihin ryhmiin suunnilleen kaikilla elämän osa-alueilla. Elämäni on yksi poliittinen huutomerkki, ja se nähdään radikaalina, kun puhun arjestani.
 Noroila seurustelee juontaja ja somevaikuttaja  Laura Haimilan  kanssa. Noroila on romanitaustainen ja kertonut avoimesti haasteistaan mielenterveyden kanssa.
 Sen sijaan että kertoisi arjestaan enemmistön edustajille, Noroila kertoo tekevänsä sisältöä ensisijaisesti muille vähemmistöihin kuuluville.
 – Jotta minun kaltaiseni ihmiset kokisivat tulevansa nähdyiksi ja tuntisivat itsensä tärkeiksi, ja isompi joukko marginaalissa olevia ihmisiä löytäisi oman äänensä.
 Hänelle henkilökohtaisistakin asioista päivittäminen on tuntunut luontevalta. Etenkin korona-aikana sosiaalinen media on ollut tapa pitää päiväkirjaa ja vuorovaikuttaa muiden ihmisten kanssa.
 Asialla kääntöpuolensakin. Noroila on joutunut vihapuheen kohteeksi, kun hänen kainalokarvansa ovat näkyneet estottomasti videopalvelu Tiktokissa.
 – Se meni aluksi ihon alle. Koin myös surua siitä, että mitä jos joku nuorempi ja haavoittuvampi kokee sellaista. Minä sentään olen aikuinen ihminen ja vaikka niin ei saisi olla, myös tottunut tuollaiseen, Noroila sanoo.
 Suurin osa palautteesta on kuitenkin myönteistä, ja Noroilalle ovat erityisen tärkeitä viestit, joissa kerrotaan hänen sisältöjensä auttaneen muita ihmisiä heidän itsetuntonsa kanssa tai rohkaisseen heitä olemaan enemmän oma itsensä.
 – Ajattelen, että jos jokin asia hävettää minua, se hävettää todennäköisesti muitakin. Omien kipupisteiden kautta voin ehkä auttaa muita. Me ihmiset olemme lopulta kaikki pieniä rääpäleitä.
 Sosiaalisen median lisäksi Noroila on tehnyt myös vapaaehtoistyötä vähemmistöjen puolesta. Hän oli esimerkiksi mukana järjestämässä romanien oikeuksia ajavaa Oikeus hengittää -mielenosoitusta.
 – Sosiaalisen median kautta voi vaikuttaa, mutta konkreettista toimintaa tarvitaan.
 Noroilan mukaan etenkin työ romanien oikeuksien puolesta vaatii vielä runsaasti toimia ja kenttätyötä, sillä romaneiden kohtelusta Suomessa ei vieläkään puhuta tarpeeksi.
 Ihmisten kanssa toimiminen antaa Noroilalle energiaa.
 – Se on ase apatiaa ja masennusta vastaan. Koen, että pystyn elämään tässä epäoikeudenmukaisessa ja väkivaltaisessa yhteiskunnassa siten, että teen oman osani sen muuttamiseksi.
 Omien rajojen vetäminen on vaatinut opettelua ja sisäistettyjen rakenteiden purkamista. Nykyään Noroila tekee yhteiskunnalista työtä oman jaksamisensa mukaan. Jorge Gonzalez / Yle
 Noroila kärsii yhä kiltin tytön syndroomasta
 Noroilankaan energiavarasto ei ole ehtymätön.
 – Olen aika herkkä ja kamppailen mielenterveyteni kanssa.
 Omien rajojen vetäminen on vaatinut opettelua. Edelleen Noroila saattaa tuntea huonoa omaatuntoa tai pelätä, että hänestä ei pidetä, kun hän ilmaisee mielipiteensä. Tunne on tuttu etenkin monille naisille, jotka on kasvatettu olemaan vastuullisia ja kunnollisia.
 – Olin koulussa se kympin tyttö. Purskahdin itkuun sen yhden kerran, kun näytti siltä että myöhästyn tunnilta pari minuuttia.
 Tyttöjen ja naisten kasvattaminen kiltteyteen saattaa johtaa myös siihen, että sekä naiset että miehet syyttävät seksuaalisesta ahdistelusta naisia.
 – Liian usein naiset miettivät, että ehkä se oli sittenkin oma syyni. Siinä on hirveä vääristymä, että naiset joutuvat tekemään kaiken tunnetyön aiheen ympärillä ja kertomaan miehille, että mitä pitäisi tehdä. Ja sitten vastaus on, että “ei kaikki miehet vaan vain ne muutamat kusipäät”. Jos kaverisi on kusipää etkä itse sano mitään, olet osa ongelmaa, Noroila sanoo.
 Lue lisää:   Lehtijuttu teatterikoululaisten herkkähipiäisyydestä tyrmistytti – nyt puhuvat opiskelijat: “Outoja mielikuvia syntyy, kun meitä ei kuulla”
 Lue lisää:   Haluan eroon valkoisesta, heteronormatiivisesta ja patriarkaalisesta maailmasta – Teatterikorkeakoulussa olen silti "unwoke"
 Lue lisää:   Punkstoo paisui musiikkialalla jopa koronaa suuremmaksi keskusteluksi – kysyimme, miten keikkapaikat aikovat kitkeä häirintää ja ahdistelua
 Lue lisää:   Ei riitä, ettei itse raiskaa tai ahdistele – pitkän linjan muusikko Satu Kuru vaatii vastuuta erityisesti cis-miehiltä punkstoo-keskustelussa

Räppäri, näyttelijä Fanni Noroila: "Omasta elämästäni kertomisen ei pitäisi olla aktivismia" – Noroila kertoo kipupisteistään avoimesti, jotta voi auttaa muita


Summary: Yhdysvallat on aloittanut lähetystönsä evakuoimisen Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa, kertoo uutistoimisto Reuters. Samaan aikaan äärijärjestö Taliban lähestyy kaupunkia.

Taliban lähestyy vauhdilla Afganistanin pääkaupunkia Kabulia. Äärijärjestö on ottanut sunnuntaina haltuunsa Jalalabadin kaupungin Kabulin itäpuolella, lähellä Pakistanin rajaa.
 Jalalabadin kaupungin asukkaiden mukaan Taliban otti kaupungin haltuunsa ilman vastarintaa, kertovat uutistoimistot.
 Lasse Isokangas / Yle
 Tiedon ovat vahvistaneet Reutersille afganistanilaisviranomainen sekä länsimainen turvallisuuslähde. Paikallisviranomaisen mukaan kaupunki antautui Talibanille siviiliuhrien välttämiseksi.
 Lue myös:   Ääriliike Taliban etenee vauhdilla Afganistanissa – tutkijan mukaan sitä siivittää asevoimien korruptio: "Rivissä on väkeä, jota ei oikeasti olekaan"
 Lauantaina äärijärjestö valloitti  Mazar-i-Sarifin kaupungin Afganistanin pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee pohjoisessa Uzbekistanin ja Tadžikistanin rajan tuntumassa. Uzbekistanin viranomaisten mukaan yli 80 Afganistanin hallinnon joukkoihin kuulunutta ylitti rajan Uzbekistaniin lauantaina.
 Jalalabadin valloituksen myötä pääkaupunki Kabul on viimeinen Afganistanin suurista kaupungeista, joka on enää hallituksen kontrollissa.
  Länsimaat evakuoivat, afgaaniperheet pakenevat
 Yhdysvaltain tiedustelulähteet ovat arvioineet aiemmin Reutersille, että Taliban kykenee eristämään pääkaupunki Kabulin kuukaudessa ja valtaamaan sen kolmessa.
 Kabuliin on pakkautunut kymmeniä tuhansia pakolaisperheitä. Väliaikaisia telttaleirejä on pitkin pääkaupunkia.  Haroon Sabawoon / AOP
 Kaupunkiin on pakkautunut kymmeniä tuhansia pakolaisperheitä eri puolilta Afganistania. YK-järjestöt ovat varoittaneet, että tilanne maassa enteilee humanitaarista katastrofia.
 Yhdysvallat ja muut länsimaat ovat evakuoimassa kansalaisiaan Kabulista. Esimerkiksi Yhdysvallat on aloittanut lähetystönsä evakuoinnin sunnuntaina, kertoo Reuters.
 Yhdysvaltojen on määrä lähettää Afganistaniin lisää joukkoja avustamaan vetäytymistä sekä suorittamaan evakuointeja. Maan presidentti  Joe Biden  on varoittanut Talibania siitä, että Yhdysvallat vastaa sotilaallisesti, mikäli ääriliike uhkaa sen työntekijöitä tai intressejä.
 Löydät tuoreimmat tiedot Afganistanin tilanteesta  tästä jutusta .
 Lue myös:
 Hallituksen päätös oli karvas pettymys afganistanilaiselle tulkille, jolle ei heru oleskelulupaa: "Itken ja olen sanaton"
 Tämän takia Taliban huolettaa ulkomaita myöten – Viisi kysymystä ja vastausta Afganistanin yli vyöryvästä ääriliikkeestä
 Afganistanin armeijan romahtaminen vahvisti Talibania – sotasaaliina maastoautoja ja helikoptereita

Taliban vallannut Jalalabadin, pääkaupunki Kabul äärijärjestön ympäröimä