Summary: Psykoosioireisiin liittyvät ennakkoluulot voivat pahimmillaan vaikeuttaa potilaiden paranemista. Tutkijan mukaan diagnooseista luopuminen voisi auttaa stigman murtumiseen.

skitsofrenia ja psykoottispiirteiset häiriöt

– Yleensä ensimmäisenä tulee kissa. Alan silittää sitä ja puhua siitä. Silloin tiedän, että nyt alkaa mennä huonommin. Sen harhan nimi on Keltainen kissa.
 Martta , 29, on puhelias ja iloinen. Hänellä on ystäviä, harrastuksia ja opiskelupaikka yliopistossa.
 Päällepäin ei voi nähdä, että ahdistuessaan Martta kokee usein aistiharhoja ja vaipuu lyhytkestoiseen psykoosiin. Hän on ollut satoja kertoja ambulanssissa kohtaustensa takia.
 Martta esiintyy jutussa vain etunimellään, koska aihe on niin arkaluontoinen. Hän haluaa kuitenkin puhua.
 Mielenterveysongelmiin, varsinkin psykoottisiin oireisiin, liittyy edelleen vahvoja ennakkoluuloja, jotka Martan kokemusten mukaan näkyvät myös terveydenhuollossa.
 Tässä jutussa Martta kertoo, millaista on elää psykoosioireiden ja niihin liittyvän stigman kanssa.
 Kohtaukset alkavat usein ulkona
 Mikropsykooseja. Niin yksi hoitavista lääkäreistä kuvaili Martalle hänen oireitaan. Termi ei ole lääketieteellinen, mutta se kuvaa tilanteita Martan mielestä hyvin.
 – Minulle tulee kohtauksia, joissa alan puhua kaikkea tosi outoa tai itkeä. Minua alkaa ahdistaa ja pelottaa hirveästi, ja putoan pois kaikista realiteeteista. Saatan silitellä ilmaa, selittää itsekseni ja kuulla kaikkea. Silloin minuun ei välttämättä saa kontaktia ollenkaan.
 Harhat alkavat hiipien. Monesti kohtaukset tulevat, kun Martta on yksin ulkona tai odottaa ystävää kaupungilla.
 Jos kohtaus tulee kotona, hän alkaa usein puhua jonkun pehmolelunsa kanssa ja lähtee ulos.
 – Saatan nähdä verta ja ötököitä kaikkialla tai luulla, että minua lyödään puukolla. Kuuloharhat sanovat minulle usein, että minun täytyy muuttaa pois, tai ne käskevät hyppäämään junan alle.
 Ulospäin Martan oireet näkyvät joskus esimerkiksi silmien kääntymisenä ylöspäin niin, että vain valkuaiset näkyvät.
 – Se on aika pelottavan näköistä, jos joku ohikulkija näkee sen. Siihen liittyy harha, että päälläni on Harry Potterin komennuskirous.
 Tilanteet johtavat usein siihen, että joku ohikulkija huolestuu maahan lyyhistyneen tai sekavia puhuvan Martan voinnista ja soittaa hätäkeskukseen.
 Ohikulkijat suhtautuvat Martan mukaan ystävällisesti, vaikka ovatkin usein säikähtäneitä. Joskus he tarjoavat kahvin tai teen tai hakevat kaupasta ruokaa olon helpottamiseksi.
 Sen sijaan poliisien ja ensihoitajien sanat ovat monesti satuttaneet.
 "Yhteiskunnan taakka"
 Psykoottisen oireiden lisäksi Martta on itsetuhoinen. Hänellä on heikko itsetunto ja epävakaa persoonallisuus, mikä tekee ihmisten tulkitsemisesta vaikeaa. Se aiheuttaa paljon ahdistusta ja pelkoa.
 – Tulkitsen ihmisten puheet ja eleet helposti negatiivisina, vaikka niitä ei sellaisiksi tarkoitettaisi. Joudun esimerkiksi jatkuvasti varmistelemaan, haluavatko ystäväni oikeasti olla ystäviäni.
 Aidosti ikävät sanat jäävät Martan mieleen pyörimään pahimmillaan vuosiksi.
 – Ensihoitajat ovat sanoneet, että olen yhteiskunnan taakka ja kuormitan terveydenhuoltojärjestelmää. He ovat sanoneet, että diagnoosini on psykiatrin virhe, ja olen oikeasti vain huomionhakuinen.
 Poliisit ja ambulanssihenkilökunta saattavat päivitellä itkuisen, ahdistuneen ja peloissaan olevan Martan kuullen sitä, kuinka monta keikkaa hän on aiheuttanut.
 – Usein he puhuvat minusta ikään kuin en olisi paikalla. Se tuntuu todella pahalta. Tuntuu, etteivät he ymmärrä, että en minä ihan huvikseni niitä tilanteita aiheuta. Pelkään ambulanssin ja poliisin tuloa ihan hirveästi.
 Pahin tilanne sattui muutama vuosi sitten psykiatrisella osastolla, kun Martta joutui hoitajan pahoinpitelemäksi.
 Silloin oli onni, että huoneessa oli muitakin.
 “Kysyin, yrittikö hän tappaa minut”
 Martta oli tuotu osastolle ambulanssilla, hän itki, huusi ja käyttäytyi itsetuhoisesti. Lääkäri määräsi hänet leposide-eristykseen.
 Neljä hoitajaa piti kiljuvaa Marttaa kiinni sängyssä ja laittoi lepositeitä kiinni, jolloin yksi hoitajista painoi tyynyn Martan kasvoille.
 Kun hoitaja nosti tyynyn pois, Martta kysyi, yrittikö tämä tappaa hänet. Hoitaja kertoi yrittäneensä vain hiljentää Martan.
 Kaksi muuta huoneessa ollutta hoitohenkilökunnan jäsentä teki asiasta rikosilmoituksen.
 Helsingin käräjäoikeus katsoi, että tyynyä käyttänyt psykiatrinen sairaanhoitaja syyllistyi pahoinpitelyyn. Martta sai 500 euroa korvausta, hoitaja määrättiin sakkoihin ja hän menetti työnsä. Yle on nähnyt tilanteeseen liittyvät oikeuden asiakirjat.
 – Jos huoneessa ei olisi ollut muita, tilanne olisi helposti voitu pistää harhojeni piikkiin. En ollut edes itse varma, oliko se todella tapahtunut. Se tilanne on saanut minut pelkäämään hoitohenkilökuntaa.
 “Psykoosi nähdään edelleen mystisenä”
 Tutkijan mielestä Martan kokema epäasiallinen kohtelu kertoo siitä, että mielenterveysongelmiin liittyvä stigma elää edelleen vahvasti myös hoitojärjestelmässä.
 – Psykoosioireet nähdään edelleen mystisinä asioina, ja ne ovat vieraita ihmisten arkielämästä. Niihin liitetään herkästi erilaisia ennakko-olettamuksia, jotka eivät välttämättä pidä paikkaansa, toteaa tutkijatohtori  Tomi Bergström  Jyväskylän yliopistosta.
 Bergström on koulutukseltaan psykologi, ja hän on tutkinut psykoottisten sairauksien hoitoa.
 Esimerkiksi diagnooseista on Bergströmin mielestä enemmän haittaa kuin hyötyä, sillä ne ylläpitävät stigmaa ja vääristävät käsityksiä mielenterveysongelmien syistä.
 – Psykiatriset diagnoosit eivät ota kantaa siihen, mistä oireilu johtuu. Ne ovat vain oirekuvauksia. Oireiden syyt ovat kaikilla yksilöllisiä, mutta yleensä niiden taustalla on vaikeita elämäntilanteita, traumoja ja pettymyksiä ihmissuhteissa.
 Bergström pitää haitallisena, että ihmisten hankalat elämäntilanteet niputetaan diagnooseiksi, joita sitten hoidetaan pääosin lääkkeillä.
 – Palvelujärjestelmässä suositaan pitkäkestoisia psykoosilääkehoitoja. Ne lievittävät tehokkaasti psykoosioireita, mutta vaimentavat monia muitakin inhimillisiä tuntemuksia ja kokemuksia. Se ei pitkällä aikavälillä välttämättä paranna tai palvele ihmistä.
 Parempiin hoitotuloksiin päästäisiin, jos hoidossa keskityttäisiin ihmisen elämäntilanteeseen kokonaisuutena. Sen osoittaa Bergströmin tuore väitöskirja.
 Bergströmin tutkimassa  dialogisessa hoitomallissa  lääkkeet ja diagnoosit jätettiin taka-alalle, ja niiden sijaan panostettiin psykoterapiaan ja keskusteluun. Hoitoon otettiin aktiivisesti mukaan kaikki potilaan läheiset, joita hankala elämäntilanne kosketti.
 Pitkän aikavälin tulokset osoittivat valtavan eron tavanomaista hoitoa ja dialogista hoitoa saaneiden välillä.
 Keskustelua ja läheisten osallistumista painottavaa hoitoa saaneista vain kolmannes oli hoidon piirissä 19 vuoden seurantajakson lopussa. Tavanomaista, eli lääkitystä ja diagnooseja painottavaa hoitoa saaneista valtaosa tarvitsi edelleen hoitoa ja käytti lääkkeitä.
 Bergström kuitenkin muistuttaa, että jo aloitettua psykoosilääkitystä ei kannata lopettaa omin päin.
 – Lääkkeiden vaikutukset ovat aina yksilöllisiä. Lopettamiseen voi liittyä monenlaisia hankalia oireita, ja aiemmat psykoosioireet saattavat voimistua.
 Bergströmin tutkima dialoginen hoitomalli on saanut  tunnustusta Maailman terveysjärjestöltä  (WHO), joka julkaisi kesällä uuden ohjeistuksen mielenterveysongelmien hoidosta. WHO:n mukaan mielenterveyspotilaiden ihmisoikeuksien toteutumiseen tulisi kiinnittää nykyistä enemmän huomiota, ja sen takia esimerkiksi juuri dialogista hoitoa tulisi tutkia lisää.
 “Tärkeintä on turvallisuuden tunne”
 Myös Martta toivoisi, että mielenterveysongelmien hoito olisi yksilöllisempää ja vähemmän diagnoosikeskeistä. Hänen diagnoosinsa on skitsoaffektiivinen häiriö.
 – Lääkärien mielestä olen vaikeasti diagnosoitava, koska minulla on ihan selkeitä psykoosioireita, mutta olen muuten ihan normaali. Pystyn huolehtimaan hygieniasta ja ulkonäöstä.
 Martan hoitomuotona toimii tehostettu palveluasuminen, psykoterapia ja lääkitys. Hän asuu yksiössä, jossa on oma keittiö, mutta talossa on jatkuvasti hoitajia paikalla.
 – Minulla on kerran viikossa terapia, ja aika paljon juttelen ohjaajien kanssa täällä kotona. En pärjää yhtäkään päivää ilman että juttelen jonkun kanssa. Täällä olen kuitenkin aika itsenäinen. Teen itse ruuat, ja koen, että se pitää yllä toimintakykyäni.
 Tärkeintä on Martan mukaan turvallisuuden tunne ja stressittömyys.
 Nykyisessä kodissaan hän kokee olonsa aiempaa turvallisemmaksi, ja sen seurauksena ambulanssi- ja sairaalakäyntejä on ollut huomattavasti vähemmän.
 – Yksi lääkäri sanoi, että hän ei usko, että tämä menee enää tästä pahemmaksi. Epävakaus on aika yleistä nuorilla naisilla, ja sen oireet helpottavat yleensä iän myötä.
 Oloa parantavat myös luonnossa liikkuminen ja ystävät. Partio on ollut Martalle lapsesta asti rakas harrastus, ja metsässä mieli edelleen rauhoittuu.
 Nykyään moni ystävä osaa pysäyttää Martan alkavan kohtauksen.
 Myös osa ensihoitajista tuntee Martan jo niin hyvin, että tietää miten toimia. Yksi heistä oli kirjoittanut Martan potilastietoihin, että Harry Potterista ja vaelluksista puhuminen auttaa.
 – Koskettaminen ihan vaikka vain olkapäästä tuo minut takaisin, jos alan vaipua omaan tilaani. Nimeni toistaminen tai katsekontaktin ottaminen auttaa. Ja siitä muistuttaminen, että se on vain harhaa, ei ole mitään hätää.

Martta, 29, oli lepositeissä, kun hoitaja painoi hänen kasvoilleen tyynyn – psyykkisten oireiden stigma näkyy edelleen terveydenhuollossa


Summary: Viimeisten kahden vuorokauden aikana yhdysvaltalaisviranomaiset kertovat karkottaneensa kaikkiaan noin 3 300 siirtolaista.  Yli 12 000 siirtolaista on leiriytynyt Yhdysvaltojen ja Meksikon rajan tuntumaan Del Rion kaupunkiin.

Yhdysvallat on alkanut karkottaa maasta siirtolaisia, jotka ovat leiriytyneet Texasin osavaltion ja Meksikon rajan tuntumaan. Yli 320 ihmistä lennätettiin sunnuntaina Haitin pääkaupunkiin Port-au-Princeen kolmella lennolla.
 Haitiin odotetaan tiistain aikana Yhdysvalloista kuutta lentoa, viranomaistiedot kertovat.
 Viimeisen kahden vuorokauden aikana yhdysvaltalaisviranomaiset kertovat karkottaneensa noin 3 300 siirtolaista.
 Kaikkiaan Yhdysvallat aikoo karkottaa kotimaihinsa yli 12 000 siirtolaista, jotka ovat leiriytyneet Yhdysvaltoja ja Meksikoa yhdistävän rajasillan kupeeseen Del Rion pikkukaupunkiin Texasissa. Siirtolaiset tulivat rajan yli Meksikosta Ciudad Acuñan rajakaupungin kautta.
 Texasin viranomaiset sulkivat lauantaina Yhdysvaltain ja Meksikon välisen rajanylityspaikan Del Riossa.
 Yhdysvaltain rajavalvonnasta vastaavan viranomaisen USBP:n päällikkö  Raul Ortiz  kertoo, että karkotukset on tarkoitus tehdä seuraavien kuuden tai seitsemän päivän aikana.
 Viranomaiset molemmin puolin rajaa ovat arvioineet, että suurin osa siirtolaisista on lähtöisin Haitista. Poliittinen kriisi ja kuukausi sitten tapahtunut maanjäristys ovat pahentaneet entisestään vaikeita elinoloja Haitissa.
 Yhdysvalloissa sekä demokraattien että republikaanien poliitikot ovat vaatineet presidentti  Joe Bidenin  hallinnolta nopeita toimia Texasin rajan tilanteen ratkaisemiseksi.
 Aiheesta lisää:
 USA:ssa yli 10 000 siirtolaista nukkuu sillan alla Meksikon rajan tuntumassa – haitilaisia tullut rajan yli ennätysmäärä
 Ihmisoikeusjärjestö: Yli 3 000 Yhdysvaltain rajalta käännytettyä siirtolaista joutunut hyväksikäytön uhriksi tänä vuonna
 Kamala Harris Väli-Amerikan siirtolaisille: "Älkää tulko Yhdysvaltoihin – teidät käännytetään takaisin"

Yhdysvallat karkottaa siirtolaisia pois Texasin ja Meksikon rajan tuntumasta – viikon kuluessa on tarkoitus karkottaa yli 12 000 siirtolaista


Summary: Vaaleissa on ollut mahdollista äänestää myös verkon kautta. Rostelecomin mukaan sähköiseen äänestysjärjestelmään tehtiin vaalien aikana lähes 20 palvelunestohyökkäystä, jotka kaikki saatiin torjuttua.

Presidentti Vladimir Putinin puolue Yhtenäinen Venäjä näyttää odotusten mukaisesti säilyttävän enemmistön Venäjän parlamentin alahuoneessa eli duumassa.
 Kun 30 prosenttia äänistä on laskettu, on valtapuolue Yhtenäinen Venäjä saanut reilut 45 prosentin ääniosuuden, kertoo Venäjän vaalikomissio.
 Toisena on kommunistipuolue lähes 22 prosentin ääniosuudella. Liberaalidemokraatit ovat saaneet noin 8 prosenttia, Oikeudenmukainen Venäjä -puolue reilut 7 prosenttia äänistä ja Uusi kansa -puolue reilut 6 prosenttia.
 Vaalitarkkailijat ovat kertoneet havainneensa massiivista vaalivilppiä vaalien aikana. Jo ennen vaaleja hallinto pyrki estämään opposition ehdokkaiden pääsyn ehdolle.
 Vaaleissa on ollut mahdollista äänestää sähköisesti verkon kautta. Venäjän presidentin digitaalisten palveluiden tarjoaja Rostelecomin mukaan sähköiseen äänestysjärjestelmään tehtiin vaalien aikana 19 palvelunestohyökkäystä, jotka kaikki saatiin torjuttua.
 Äänestys päättyi viimeisenä Kaliningradissa, missä vaaliuurnat sulkeutuivat sunnuntaina kello 21 Suomen aikaa.
 Aiheesta lisää:
 Näitä neljää asiaa Venäjä-asiantuntija seuraa duuman vaalien tuloksissa – vaaleissa paikoin härskejä vilppejä kameroiden edessä
 "Meitä innoitti valkovenäläisten esimerkki" – suomenvenäläiset aktivistit tarkkailivat duumanvaaleja ja järjestivät ovensuukyselyjä
 Apple ja Google taipuivat venäläisviranomaisten alla –Amerikkalaisyhtiöt poistivat aktivisti Aleksi Navalnyiin liittyvän vaalisovelluksen
 Venäjältä paennut journalisti Ylelle: Otteet kovenevat, kun Putinin suosio laskee

Presidentti Putinin tukipuolueen Yhtenäisen Venäjän voitto duuman vaaleissa näyttää odotetusti varmalta, kun äänistä on laskettu noin kolmasosa


Summary: Suomalainen Tapio Pursimo asuu tulivuoren purkauksen koettelemalla La Palman saarella. Pursimo kuvailee kuitenkin tunnelmiaan rauhalliseksi.

Suomalainen  Tapio Pursimo  kertoo asuneensa tulivuoren koettelemalla La Palman saarella jo pidempään. Maanjäristys heilutti myös Pursimon taloa.
 – Talo tuntui olevan vähän niinkuin jonkun tahnan päällä ja häälivän hieman, Pursimo kuvailee.
 Hänen mukaansa näkyviä jälkiä talon rakenteisiin ei kuitenkaan tullut.
 Tulivuorenpurkauksen aiheuttamat savupilvet alkoivat näkyä Pursimon pihalle illansuussa.
 – Nyt näkyy savupatsas, mutta vielä päivemmällä ei näkynyt.
 Pursimon mukaan ilmassa leijuu myös savun haju.
 Pursimo kertoo kotinsa olevan toisella puolella saarta kuin missä tulivuori parhaillaan purkautuu.
 Pursimon tuttavapariskunta asui toisella puolella saarta ja heidän kotinsa evakuoitiin.
 – Ystävät saapuivat luokseni tuossa illansuussa. Ei voi sanoa, että paniikkia olisi, mutta seurataan tietysti tilannetta tarkasti.
 Pursimo kertoo nyt jännittävänsä eniten sitä, miten viikonlopun Teneriffalla reissussa ollut vaimo pääsee kotiin.
 Saaren toisella puolella asuville on annettu ohjeet pakata tärkeät tavarat valmiiksi, jos evakuoinnin tarve tulee nopeasti.
 Pursimo kertoo, että jos ei ihmeitä tapahdu hänellä on huomenna kaikesta huolimatta tavallinen työpäivä.
 – Tuskin tämä omaan arkeen kovin paljon vaikuttaa, mutta onhan tämä iso kriisi niille, joiden talo tuhoutuu, Pursimo sanoo.
 Aiheesta lisää:
 Tulivuori purkautuu Kanariansaariin kuuluvalla La Palmalla – saarella on myös suomalaisia

La Palman maanjäristys ravisteli suomalaisen Tapio Pursimon taloa: "Talo tuntui olevan kuin tahnan päällä ja häälivän hieman"


Rikollisten harjoittama pankkitunnusten kalastelu pankkien verkkosivuja muistuttavien valesivustojen avulla on tuonut useita tapauksia Vakuutus- ja rahoitusneuvonta Finen ratkaistavaksi.
 Finen pankkilautakunta on ratkaissut tänä vuonna jo lähes 20 niin sanottua phishing-tapausta, joissa asiakkaat ovat erehtyneet asioimaan pankkien verkkosivuilta näyttävillä huijaussivuilla.
 Ratkaisusuosituksia on annettu sekä asiakkaan että pankin eduksi tapauksesta riippuen.
 Finen mukaan asiakas on tapauksissa kiistatta rikoksen uhri, mutta asiakkaan ja pankin välisen vastuunjaon kannalta ratkaisevaa on, miten huolellisesti asiakas on toiminut kortti- ja pankkitunnustietojensa säilyttämisen ja käytön suhteen.
 – Mikäli asiakkaan katsotaan menetelleen törkeän huolimattomasti, jää myös vahinko hänen kannettavakseen, sanoo Finen jaostopäällikkö  Tuomas Hidén  tiedotteessa.
 Finen pankkilautakunta on antanut useita ratkaisuja myös Microsoftin nimissä tehdyistä huijauksista.
 – Tuntuu, että olemme jatkuvassa kilpajuoksussa huijareiden kanssa. Rikollisten tekniset taidot kehittyvät nopeasti ja sitä myötä myös huijausten uskottavuus. Kohteeksi ovat joutuneet kaikenikäiset asiakkaat, myös hyviä taitoja omaavat digiosaajat. Asiakkaat ovat menettäneet suuriakin rahasummia, Hidén sanoo.
 Finen pankkilautakunta on riippumaton, tuomioistuimelle vaihtoehtoinen riidanratkaisuelin. Lautakunnan antamat ratkaisut ovat suositusluonteisia.
 Poliisi: Laajasta rikosvyyhdistä satoja rikosilmoituksia
 Keskusrikospoliisi (KRP) kertoi kesäkuussa, että suomalaiset ovat menettäneet miljoonia euroja pankkien nimissä tehtyihin petoksiin. KRP:n mukaan verkkopankkia muistuttavat valesivustot on taitavasti rakennettu ja niitä on usein vaikea tunnistaa huijaukseksi.
 Verkkopankkiin siirtymistä hakukoneen tai linkkien kautta tulee poliisin mukaan välttää.
 – Hakemalla pankin nimellä hakukoneessa ei välttämättä saa aitoa sivustoa tuloksiin ollenkaan, vaan hakukone tarjoaa ylimpänä valesivustoa, sanoi rikoskomisario  Petteri Laitila  KRP:stä tiedotteessa.
 Kuluneella viikolla KRP tiedotti, että pankkien nimissä tehdyt petokset jatkuvat. Poliisi kertoi havainneensa kevään ja kesän aikana rikosvyyhdin, jossa verkkorikolliset kalastelevat pankkitunnuksia. Teot ovat kohdistuneet useaan suomalaiseen pankkiin ja niiden asiakkaisiin.
 Kokonaisuudessa on tämän vuoden aikana kirjattu noin 700 rikosilmoitusta. Rikosvahingon määrä on lähes seitsemän miljoonaa euroa.
 Lue myös:
 Huijarit lähettivät tekstiviestejä saapuneesta paketista: onnistuivat huijaamaan ihmisiltä alle vuodessa  375 000 euroa

Suomalaiset menettäneet miljoonia euroja pankkitunnusten kalastelijoille – Vakuutus ja rahoitusneuvonta Fine ratkonut lukuisia tapauksia


Summary: Ojittamisten ja avohakkuiden kehän on syytä jäädä historiaan, asiantuntijat sanovat.

Vuosikymmeniä sitten tehdyt metsäalueiden ojitukset vaikuttavat vesistöihin yhä edelleen. Luonnonvarakeskus (Luke) on todennut, että vanhat ojitukset aiheuttavat kuormitusta noin kaksi kertaa enemmän kuin hallinnossa ja raportoinneissa on aiemmin esitetty.
 Aiemmin on luultu, että vanhojen ojitusten vaikutukset olisivat vähäiset. Hiljattain on selvinnyt, että vaikutus on suuri ja voi olla pysyvä.
 Kun 1960–70-luvuilla tehdyt ojitukset otetaan laskelmissa huomioon, metsätalouden osuus kaikesta ihmistoiminnan aiheuttamasta typpikuormituksesta nousee 6:sta 12 prosenttiin ja fosforikuormituksessa 8:sta 14 prosenttiin.
 Luke toi asian esille MetsäVesi-hankkeen loppuraportissa viime vuonna.
 Jatkuvapeitteinen kasvatus kuormittaa avohakkuita vähemmän
 50–60 vuotta sitten ojitettujen soiden puusto alkaa lähestyä uudistamisvaihetta. Luken tutkimusprofessorin  Leena Finérin  mukaan suuri ajankohtainen kysymys vesien kannalta onkin nyt se, miten seuraavat hakkuut näillä alueilla suoritetaan.
 – Jos alueilla toteutetaan avohakkuut, minkä jälkeen tehdään ojitukset, vaikutus on hyvin merkittävä.
 Jatkuvapeitteinen metsänkasvatus olisi vesistöjen kannalta parempi vaihtoehto kuin avohakkuu. Puut sitovat metsänpohjan ravinteita. Kun puita ei enää ole ja maan pinta murtuu, ravinteet valuvat veden mukana ojia pitkin järviin.
 Etenkin suometsien avohakkuilla on iso vaikutus järviin, Finér sanoo.
 Voiko turvemailla harjoittaa kestävää metsätaloutta?
 Metsänomistajia ohjeistavan Suomen metsäkeskuksen luonnonhoidon johtavan asiantuntijan  Riitta Raatikaisen  mukaan nyt on pohdittava, onko metsätalous turvemailla mahdollista siten, että se olisi kokonaisuutena kestävää.
 – Sekin tiedetään, että erityisesti uudistushakkuilla, maan muokkaamisella ja myös puunkorjuulla on vesistöjä kuormittavia vaikutuksia.
 Hänen mukaansa yksittäiset metsänomistajat ymmärtävät, miten turvemaan pinnan rikkominen vaikuttaa muuhunkin kuin metsäluontoon. Metsänomistaja kuitenkin on usein vain työn tilaaja.
 Ojituksia ei enää jatkossa tueta
 Raatikainen sanoo, että etenkin turvemaiden avohakkuu-ojitus-ketjulle tulisi löytää vaihtoehtoja. Tätä saattaa tulevaisuudessa edistää se, että kunnostusojitustuen on tarkoitus poistua vuonna 2023.
 Kunnostusojituksen sijaan suomailla alettaisiin tukea “kokonaisvaltaista suunnittelua" vaihtoehtoisten ratkaisujen löytämiseksi. Niitä voivat olla esimerkiksi jatkuvapeitteinen kasvatus tai ennallistaminen.
 Maa- ja metsätalousministeriö laatii parhaillaan uutta metsätalouden kannustinjärjestelmää hallitusohjelman mukaisesti.
 Metsäala tunnustaa vaikutukset järviin
 Metsäsektori on tietoinen ojitusten vaikutuksista vesistöihin, kertoo Metsäteollisuus ry:n metsäasiantuntija  Anu Islander . Uudisojituksia ei olekaan juuri tehty 2000-luvulla ja kunnostusojituksiakin tehdään valikoiden.
 Nyt uudistushakkuuvaiheessa olevia metsätalousmaita on kuitenkin pystyttävä jollakin lailla hyödyntämään, Islander sanoo.
 – Niissä on kiinni sekä yksityistä että yhteiskunnan rahaa.
 Islanderin mukaan jatkuvapeitteinen metsänkasvatus voi olla hyvä ratkaisu joissakin kohteissa, mutta silloin on tärkeää, että metsän uudistuminen varmistetaan.
 Sopiva hakkuu- ja maankäsittelytapa tulee Islanderin mukaan valita aina tapauskohtaisesti.
 Tietoa kestävästä metsänkäsittelystä on riittämiin, Islander sanoo. Tiedon pitäisi läpäistä kaikki metsänhoidon vaiheet suunnittelusta toteutukseen.
 – Tahtotila kaikilla on varmasti vesistöjen suojelu.
 Suojavyöhykettä ei jätetä vain maiseman takia
 Metsäteollisuusyhtiö UPM:lle vesien suojeleminen on pitkään ollut “toiminnan keskiössä", sanoo yhtiön ympäristöasiantuntija  Juha-Matti Valonen .
 Hänen mukaansa UPM tekee kunnostusojituksia nykyään harvoin, koska se ei ole useinkaan edes taloudellisesti järkevää. Kaikissa kohteissa se ei ole tarpeenkaan, koska puusto pitää pohjaveden pinnan matalalla. Samasta syystä jatkuvapeitteinen metsänkasvatus on monessa kohteessa kannattavaa.
 Metsäsertifiointijärjestelmät ohjaavat jättämään vesien rannoille suojavyöhykkeet, jotta pystyyn jätettävä puusto estäisi kiintoainesta valumasta hakkuualueilta vesiin. Myös laki mainitsee suojavyöhykkeet.
 Metsäkeskuksen tarkastuksissa on todettu, että suojavyöhykkeitä ei aina jätetä riittävän leveiksi, Suomen metsäkeskuksen Raatikainen kertoo.
 Valonen kertoo, että suojavyöhykkeiden jättämistä pitää monesti perustella metsänomistajille, sillä suojavyöhykkeen takia paljon rahanarvoista puuta on jätettävä pystyyn.
 – Vesiensuojelu kelpaa kuitenkin aina perusteluksi.

Vanhat metsäojitukset vaikuttavat yhä suomalaisiin järviin


Summary: Viherkasvien hoitaminen on yksi tapa katsoa itsestä ulospäin. Se antaa mahdollisuuden keskittyä johonkin ihan muuhun kuin näytölle jämähtäneeseen elämään, kirjoittaa Omaheimo.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Minulla on ollut vuosikymmenien ajan käsitys itsestäni ihmisenä, joka ei osaa hoitaa viherkasveja. Olen ajatellut olevani niin suurpiirteinen, että turha edes yrittää. Kasvit kuolisivat kuitenkin. Vuoden etätöitä keittiön pöydän ääressä tehtyäni tajusin: minähän olen kotona koko ajan! Ehkä nyt muistaisin kastellakin?
 Ensimmäisen kasvini tilasin kauppakassipalvelun kautta. Siellä oli valikossa kutkuttava yllätystilaus "Viherkasvi". Sain kultaimarteen. Seuraavan kasvini hankin Facebookin kaupunginosaryhmästä: pikkuruisen peikonlehden muutamalla eurolla. Kun intoilin uudesta harrastuksestani sosiaalisessa mediassa, tuttavat tarjosivat pistokkaita ja muutoista ylijääviä kasveja ilmaiseksi. Sain kevään aikana juorun, pikkusoilikin, muulinkorvan, kultaköynnöksen, kuparilehden, aloe veran, agaven, rahapuun, pylväs- ja nukkatyräkin ja vaikka mitä muita. Ja ne jäivät henkiin! Vain kiinanruusu kuoli ensimmäisen kuukauden aikana, kaikki muut kukoistavat.
 Uskon vakaasti hitaiden muutosten seuraamisen hyvää tekevään voimaan.
 En ole ainoa  huonekasveista innostunut. Viherkasveilla on ollut paikkansa suomalaisissa kodeissa vuosikymmenien ajan.  Viherkasvien suosio lisääntyi  jo ennen pandemiaa, ja nyt harrastus tuntuu olevan suositumpi kuin koskaan.
 Viherkasvibuumia on selitettymonella tavalla: pandemian aikana ihmiset saavat lohtua hoivaamisesta. Vieraantuneet millenniaalit  kaipaavat kosketusta luontoon .  Kun maailma ympärillä palaa  ja  ekokatastrofi tuntuu väistämättömältä , kasvit omassa kodissa voivat antaa lohtua.
 Ajattelen, että viherkasvien hoitaminen on yksi tapa katsoa itsestä ulospäin. Se antaa mahdollisuuden keskittyä johonkin ihan muuhun kuin tähän näytölle jämähtäneeseen elämään. Myönnän, että läpidigitalisoituneessa arjessani omien käsien konkreettinen jälki tuottaa valtavasti iloa. Tällaisia harrastuksia on paljon, parvekkeettomana ja mökittömänä huonekasvit ovat minulle täydellinen ratkaisu.
 Uskon myös vakaasti hitaiden muutosten seuraamisen hyvää tekevään voimaan. Tutkitustikin huonekasvit  parantavat mielenterveyttä .
 Uuteen harrastukseen  kuuluu aina tiedon hakeminen. Kun aloitin, googletin ja opiskelin, mitä mikäkin kasvi tahtoo ja tarvitsee. Oli ihanaa oppia uutta! Mutta kun otin selvää mullattomasta kasvatuksesta ja altakastelun paremmuudesta, opin samalla, että suomalaisilla viherkasveilla on ärsyttävän monia naisvihamielisiä ja rasistisiakin lempinimiä. On selvää että moni nimi, joka oli entisaikaan hyväksyttävä, ei sitä enää ole. Olen kieltäytynyt käyttämästä niitä, puhun mieluummin sansivieriasta, nukkatyräkistä ja kultasiilikaktuksesta.
 Tavallinen viherkasvi voi matkata Suomeen Hollannista, ja harvinaisempi vaikkapa Indonesiasta.
 Opin myös, että viherkasvi-innostuksella  on ikävä ekologinen kääntöpuolensa. Viherkasveillakin on  hiilijalanjälkensä . Tavallinen viherkasvi voi matkata Suomeen Hollannista, ja harvinaisempi vaikkapa Indonesiasta. Valitettavasti viherkasveja myyvien suomalaisketjujen verkkosivuilta on vaikea löytää tietoa kasvien alkuperämaista.
 Esimerkiksi mehikasvit ovat upean näköisiä kasveja, joista monet ottavat kuvia sosiaaliseen mediaan. Maailmalla ongelmaksi ovat nousseet  salakeräilijät . He poimivat luonnosta mehikasveja, joilta on kestänyt vuosikymmeniä kasvaa nykyiseen kokoonsa. Koska mehikasvibisneksessä pyörivät isot rahat, on selvää, että luonnosta ilmaiseksi kerätyt ja kalliilla myytävät kasvit houkuttavat. Mehikasveilla on kuitenkin tehtävänsä ekosysteemissä, ja äkillinen raivaus vaikuttaa koko alueeseen.
 Vaihtotalous on hyvä tapa hankkia uusia kasveja.
 Onneksi viherkasveja voi harrastaa   myös kestävästi . Perinteiset lajit ovat eksoottisia helppohoitoisempia, eikä silloin tarvitse jatkuvasti olla hankkimassa uusia kasveja.
 Vaihtotalous on hyvä tapa hankkia uusia kasveja. Kun opettelin solmimaan makramee-amppeleita, aloin vaihtaa niitä kasveihin. Odotan jo ensi kevättä. Kun olen saanut kasvini elämään talven yli, on minun vuoroni antaa pistokkaita eteenpäin.
 Pidän siitä, että saan opetella uusia asioita ilman hyötynäkökulmaa. Kun kaiken pitäisi koko ajan kehittää ammattitaitoa tai vähintään hapenottokykyä, on mahtavaa perehtyä multatyyppeihin ja silmusolmuihin, ihan vain niiden itsensä takia.
 Kiihkeässä rytmissä sykkivässä maailmassa tekee hyvää odottaa pikkusoilikin kukan puhkeamista tai monsteran uuden lehden avautumista.
 Raisa Omaheimo
 Kirjoittaja on helsinkiläinen kirjailija, joka antaa lempikasveilleen nimiä. Hänen peikonlehtensä nimi on Groot.
 Kolumnista voi keskustella 20.9. klo 23.00 saakka.

Raisa Omaheimon kolumni: Kiihkeässä rytmissä sykkivässä maailmassa tekee hyvää odottaa monsteran uuden lehden avautumista


Summary: Nikolai Bondarenkosta on tullut Venäjän kommunistipuolueen nouseva tähti. Ylen kirjeenvaihtaja Erkka Mikkonen tapasi paikallispoliitikon, joka voi nousta tänään maan parlamenttiin. Vaaleista povataan ennennäkemättömän epärehellisiä.

SARATOV  Suoraan kameraan tuijottava mies ei säästele sanojaan.
 – Hän [Putin] muodostaa hallituksen ja ottaa kaikki nämä roistot vastuullisiin tehtäviin. Putin ei voi vain vältellä ja sanoa, ettei hän ole vastuussa heistä,  Youtube-kanavalla esiintyvä   Nikolai Bondarenko , 36, jyrähtää.
 Tällainen puhe on vaarallista nyky-Venäjällä.
 Presidentti  Vladimir Putinia  uhmaavat poliitikot voivat joutua kokemaan oppositiojohtaja  Aleksei Navalnyin  kohtalon eli karuimmillaan murhayrityksen ja vankilan. Kovaäänistä Bondarenkoa kutsutaankin jo liikanimellä "Punainen Navalnyi”.
 Nikolai Bondarenkon Youtube-kanavalla on noin 1,6 miljoonaa ja Instagram-tilillä noin miljoonaa seuraajaa.   Grigori Vorobjov / Yle
 Bondarenko esittelee äänieristyslevyillä vuorattua huonetta, josta hän vetää suosittuja Youtube-lähetyksiään. Somestudio sijaitsee Keski-Venäjällä Saratovin suurkaupungissa, paikallisten kommunistien puoluetoimistolla.
 Seinällä roikkuvat sulassa sovussa videopalvelun myöntämä kunniakirja miljoonasta tilaajasta ja kommunistijohtaja  Vladimir Leninin  muotokuva.
 Bondarenko on uuden polven kommunisti, joka on valjastanut sosiaalisen median äänitorvekseen. Esimerkiksi videopalvelu Youtubessa hänellä on jo yli 1,6 miljoonaa seuraajaa.
 Tänä viikonloppuna hän pyrkii Venäjän parlamentin alahuoneen eli duuman vaaleissa valtakunnalliseksi vaikuttajaksi.
 Seppo Suvela / Yle
 Juuri yhteinen vastustaja yhdistää  Bondarenkoa ja oppositiojohtaja Navalnyia.
 Kummatkin vaativat Putinia ja tämän lähipiiriä vastuuseen korruptiosta. Molempien tavoitteena on syöstä nykyhallinto vallasta.
 Navalnyin tapaan myös Bondarenko kertoo oudoista väkivallanteoista.
 Viisi vuotta sitten Bondarenko heräsi yöllä siihen, kun hänen ikkunan alle pysäköity autonsa oli sytytetty palamaan. Muutama päivä ennen Ylen haastattelua tuntematon mies hyökkäsi Saratovin kommunistipuolueen toimistoon puisen kepin kanssa ja vahingoitti siellä työskennellyttä eläkeläistä.
 Valvontakamerat tallensivat kummatkin tapaukset, mutta poliisi ei ole saanut syyllisiä kiinni.
 Bondarenko uskoo, että syynä välikohtauksiin on hänen kritiikkinsä vallanpitäjiä vastaan. Hän sanoo, ettei silti pelkää Aleksei Navalnyin kohtaloa.
 Vuosi sitten Navalnyi myrkytettiin Siperiassa novichok-hermomyrkyllä, ja teosta epäillään Venäjän turvallisuuspalvelun FSB:n salaista myrkkyryhmää. Kun ulkomaille sairaalaan kuljetettu poliitikko palasi maahan, passitti poliisi hänet välittömästi vankilaan.
 – Vallanpitäjät kylvävät kauhua ja löylyttävät ihmisiä julkisesti kaikkien pelottelemiseksi. Enemmän silti pelkään sitä, miten maallemme käy, kun sitä ryöstetään ja tuhotaan päivittäin, hän sanoo rauhallisesti.
 Neljä vuotta Saratovin alueparlamentissa työskennellyt Bondarenko liikkuu kaupungissa sähköpotkulaudalla. Grigori Vorobjov / Yle
 Sekä Bondarenkoa että Navalnyia voidaan pitää populisteina, mutta heidän näkemyksensä eroavat merkittävästi. Bondarenkon maailmankuva lähtee tiukasti vasemmalta, Navalnyi on puolestaan oikeistolaisempi.
 – Meidän tulee palauttaa luonnonrikkaudet kansalaisille. Öljystä ja kaasusta saatavat tulot pitää poistaa ökyrikkaiden taskuista ja kansallistaa yhteiskunnan käyttöön, Bondarenko kertoo.
 Erilaisista näkemyksistä huolimatta oppositiopoliitikot ovat osoittaneet myös tukea toisilleen.
 Viime vuonna Navalnyi kehui Bondarenkon toimintaa esimerkilliseksi omalla suositulla Youtube-kanavallaan. Kommunisti oli tehnyt vaikutuksen Saratovin alueparlamentissa. Hän oli ottanut käyttöönsä megafonin ja jatkanut Putinin puolueen Yhtenäisen Venäjän kritisoimista senkin jälkeen, kun hänen mikrofoninsa oli hiljennetty.
 Bondarenko puolestaan oli paikalla tammikuun lopussa, kun Saratovissa järjestettiin mielenosoitus Navalnyin vapauttamiseksi vankilasta. Oikeus määräsi kommunistille reilun 200 euron suuruisen sakon osallistumisesta laittomaan mielenosoitukseen.
 Nikolai Bondarenko vetää Youtube-kanavallaan säännöllisesti live-lähetyksiä ja julkaisee siellä myös tallenteita muun muassa työskentelystään Saratovin alueparlamentissa. Grigori Vorobjov / Yle
 Maineen kasvaessa Bondarenko on joutunut  Putinin hallinnon silmätikuksi. Viranomaiset ovat käynnistäneet useita rikostutkintoja häntä vastaan.
 Alkuvuonna Bondarenkoa syytettiin korruptiosta tämän Youtube-kanavallaan keräämien lahjoitusten vuoksi. Kesällä poliisi puolestaan kutsui hänet kuulusteluihin väitetyn ääritoiminnan takia, sillä häntä epäiltiin laittoman materiaalin jakamisesta somessa kymmenen vuotta sitten.
 – Aivan absurdia! On täysin selvää, että niiden avulla yritettiin estää ehdokkuuteni ja hillitä poliittista kilpailua, Bondarenko sanoo.
 Lopulta Nikolai Bondarenkoa vastaan esitetyistä rikossyytteistä luovuttiin ja vaaliviranomaiset rekisteröivät hänet ehdokkaaksi duuman vaaleihin. Kommunisti uskoo, että oikeus taipui hänen kannattajiensa osoittaman tuen ansiosta.
 Juristi Natalja Rudenko kouluttaa vaalitarkkailijoita kommunistipuolueen toimistolla Saratovissa. Grigori Vorobjov / Yle
 Kaikki penkit ovat täyttyneet puoluetoimiston  pienessä salissa, ja lisää tuoleja kannetaan paikalle. Kuvaruudulle on pistetty pyörimään Bondarenkon Youtube-tallenne, kun parinkymmenen vapaaehtoisen joukko odottaa kärsivällisesti vaalitarkkailijoille tarkoitetun koulutuksen alkamista.
 – Huomaan, kuinka monet vastustavat nykyhallintoa, mutta jostakin syystä hallitseva puolue voittaa aina vaalit. Aiemmin uskoin, että vaalit ovat rehelliset, mutta nyt minulla on epäilykseni, perustelee  Tatjana Zaharova  päätöstään ryhtyä kommunistien vaalitarkkailijaksi.
 Edellisissä duuman vaaleissa vuonna 2016 juuri Saratovin aluetta pidettiin yhtenä niistä alueista, joiden vaalitulosten väärentäminen oli erittäin järjestelmällistä. Tästä kertoo hämmentävä vaalitulos: Alueen yli 60 äänestyspaikalla valtapuolue Yhtenäinen Venäjä sai täysin identtisen 62,2 prosentin ääniosuuden.
 Saratov on yksi monista Volgan rannalla sijaitsevista Venäjän suurkaupungeista. Grigori Vorobjov / Yle
 Tällä kertaa Nikolai Bondarenko on varma menestyksestään. Ainoa asia, joka voi estää hänen pääsynsä duumaan ja lähemmäs Venäjän vallan ydintä on vaalituloksen väärentäminen, hän uskoo.
 – Yhtenäinen Venäjä voi turvautua vain vaalivilppiin. He yrittävät lisätä ylimääräisiä vaalilipukkeita uurniin ja väärentää pöytäkirjoja, mutta me voimme teidän kanssanne estää sen, Bondarenko lausuu vaalitarkkailijoiden edessä.
 Duuman vaaleja on edeltänyt ennennäkemätön painostuskampanja oppositiota ja riippumatonta mediaa kohtaan.
 Maan kaksi tärkeintä itsenäistä mediaa, verkkosivusto Meduza ja tv-kanava Dožd, julistettiin kesällä “ulkomaisiksi agenteiksi”. Luokittelu velvoittaa muun muassa viestimiä tekemään viranomaisille tarkkaa tiliä toiminnastaan. Agenttistatus myös karkottaa usein mainostajia.
 Vaaleista odotetaan jopa Venäjän mittapuulla historiallisen epärehellisiä.
 Lue lisää: Vaalit, jotka eivät ole vaalit – Yle vastaa viiteen kysymykseen Venäjän tämänviikkoisista duuman vaaleista
 Kommunisteista on tulossa ainoa varteenotettava  poliittinen vastavoima Venäjän nykyhallinnolle.
 Kommunistipuolue on pitkään toiminut lähinnä Putinin yksinvaltaa myötäilevänä apupuolueena, mutta nyt uuden sukupolven poliitikot haastavat puolueen linjaa. Esimerkiksi Moskovan kaupunginvaltuustossa kommunistit ovat tukeneet avoimesti Aleksei Navalnyia.
 Venäjän kommunistipuolueen pitkäaikainen puheenjohtaja Gennadi Zjuganov osallistui Moskovassa voitonpäivän juhlallisuuksiin toukokuussa 2019. EPA-EFE/YURI KOCHETKOV
 Muutosta on vauhdittanut se, että Venäjä on tukahduttanut Navalnyin johtaman niin kutsutun katuopposition toiminnan tyystin. Viranomaiset julistivat Navalnyin aluetoimistojen verkoston ja korruptiota tutkivan FBK-säätiön kesällä kielletyiksi äärijärjestöiksi.
 Lähes 30 vuotta kommunistipuoluetta johtaneen  Gennadi Zjuganovin  aikana kommunistit ovat kyllä kritisoineet vallanpitäjiä. Duuman toiseksi suurimman puolueen tuki on tiukan paikan tullen ollut silti taattu Kremlille.
 Uuden sukupolven erottaa vanhoista kommunisteista juuri taitava sosiaalisen median käyttö. Sellainen on esimerkiksi Bondarenkon sometempaus kolmen vuoden takaa.
 Tuolloin Bondarenko kitkutti vajaan 50 euron ruokabudjetilla kuukauden päivät, koska paikallinen työministeri oli väittänyt summan riittävän kuukausittaiseen ruokaan. Bondarenko raportoi päivittäisestä nälästään blogiinsa, laihtui seitsemän kiloa ja aiheutti työministerin eron.
 Samalla hänestä tuli valtakunnallinen somejulkkis.
 Nikolai Bondarenkon tavaramerkkinä on poseerata nyrkki ilmassa ja kehottaa kansalaisia taistelemaan oikeuksiensa puolesta. Grigori Vorobjov / Yle
 Kommunistit ovat vallanpitäjien silmissä aiempaa vaarallisempia  myös Navalnyin kehittämän äänestystaktiikan takia. Sitä kutsutaan älykkääksi äänestämiseksi.
 Älykkäässä äänestämisessä on kyse siitä, että Navalnyin tukijoukot nimeävät kussakin vaalipiirissä ehdokkaan, jolle kaikki protestiäänet kannattaa keskittää. Tällä kandidaatilla on heidän arvionsa mukaan parhaat mahdollisuudet voittaa Yhtenäisen Venäjän ehdokas.
 Taktiikalla on onnistuessaan vaikutusta. Puolet duuman edustajista koostu juuri henkilöistä, jotka ovat saaneet vaalipiiristään eniten ääniä. Loput edustajista valitaan puolueiden listoilta puoluekannatuksen mukaan.
 Koska vaaleihin ei ole käytännössä päästetty ketään Navalnyin omaa ehdokasta, suosittelee oppositioliike ehdokkaakseen useimmiten kommunistia. Niin on myös Saratovissa, missä Bondarenko on yksi Navalnyin liikkeen suosikeista.
 Kommunistien mahdollinen menestys näyttää hermostuttavan Venäjän johtoa. Vaalien alla  lehdistössä uumoiltiin  jopa kommunistipuolueen sulkemista kokonaan pois vaaleista.
 Navalnyia tukeva oppositioliike suosittelee usein äänestämään kommunistipuolueen ehdokkaita. Monille liberaaleille ihmisille voi kuitenkin olla vaikeaa äänestää puoluetta, jossa ihaillaan neuvostodiktatuuria. Kuva Saratovin kaupungista. Grigori Vorobjov / Yle
 Aurinko saa ilman väreilemään lämmöstä  vielä elokuun lopussa, kun ihmisiä tungeskelee kävelykadulla Saratovin ydinkeskustassa.
 Reilun 800 000 asukkaan hallinnollisessa keskuksessa ei jää epäselvyyttä siitä, kuka on kaupungin mahtimies. Taksikuskien kanssa puhe kääntyy heti duuman puhemiehenä toimivaan  Vjatšislav Volodiniin .
 Myös alueen paikallistelevisio hehkuttaa yhtenään tätä Venäjän muodollisesti neljänneksi tärkeintä henkilöä.
 Saratovilainen ohikulkija kätteli Bondarenkoa kommunistien puoluetoimiston edessä ja kertoi äänestävänsä häntä duuman vaaleissa. Grigori Vorobjov / Yle
 Aleksei Navalnyin tukijat julkaisivat elokuussa korruptioselvityksen, jossa ruoditaan Putinin lähipiiriin kuuluvan Volodinin miljoonaomaisuutta. Nikolai Bondarenko huomauttaa, etteivät viranomaiset ole aloittaneet minkäänlaista tutkimusta esitetyistä väitteistä.
 Lehdistössä "Punaiseksi Navalnyiksi" nimitetty Bondarenko vannoo itse taistelevansa kansaa ryöstävää eliittiä vastaan. Se koostuu Putinista ja tämän satumaisesti rikastuneesta lähipiiristä.
 Toisaalta puoluetoimiston pöydällä seisova neuvostodiktaattori  Josif Stalinin  patsas herättää kysymyksiä siitä, kuinka demokraattisessa tai vapaassa maassa Venäjällä elettäisiin, jos Bondarenko ja tämän aatetoverit olisivat vallassa. Bondarenko ei kuitenkaan halua kertoa suhtautumisestaan Staliniin.
 – Se on toissijainen kysymys. Tällä hetkellä meidän kaikkien tulee yhdistyä taistelemaan kansanvallan puolesta. Vasta sen jälkeen voimme palata keskustelemaan historiasta, Bondarenko sanoo.
 Saratovin kommunistien puoluetoimistolla on esillä neuvostojohtajien Josif Stalinin ja Vladimir Leninin patsaat. Grigori Vorobjov / Yle
 Mutta mitä mieltä Bondarenko on Stalinista ja miksi tämän pysti on esillä kommunistien puoluetoimistolla?
 Kysymys on nuorelle poliitikkotähdelle ilmeisen kiusallinen.
 Ensin Bondarenko korostaa, että toimistolla oleva patsas ei ole hänen. Sitten hän kertoo myös omien isovanhempiensa vanhempien joutuneen Stalinin vainojen uhriksi. Neuvostojohtajan hirmuhallinnon aikana tapettiin arviolta jopa kymmeniä miljoonia ihmisiä.
 Suoraa vastausta kysymykseen ei siis tule.
 – Minulla on henkilökohtainen mielipide asiaan, mutta en kerro sitä, Bondarenko sanoo lopulta.
 Hän vetoaa siihen, ettei halua synnyttää turhaa railoa kannattajiensa välillä.
 Voivatko Venäjän poliittiset liikkeet haastaa Putinin hallinnon? Voit keskustella aiheesta 20.9. kello 23:een saakka.
 Lue myös:
 "Olen syntynyt Putinin kaudella, enkä halua kuolla Putinin kaudella" – Darja Heikinen, 17, ei pelkää haukkua Venäjän johtoa Tiktokissa
 Vaalit, jotka eivät ole vaalit – Yle vastaa viiteen kysymykseen Venäjän tämänviikkoisista duuman vaaleista
 Kaksoisolennot hämmentävät Venäjän vaaleissa – Opposition ehdokas sai kaksi samannimistä vastaehdokasta, jotka olivat myös muuttuneet samannäköisiksi

“Punainen Navalnyi” räyhää Putinille – Uuden polven kommunistista tuli sometähti ja Kremlin painajainen


Summary: Mies päättää, ettei tee elämässään samoja virheitä kuin isänsä. Ei ryyppää tai vaivu mykkyyteen, vaan halaa ja kannustaa. Silti sukupolvia kestänyt ketju on vaikea katkaista. Sen tietää myös kulttuurivieras, kirjailija Juha Itkonen.

Juha Itkonen  ajaa Nelostietä kohti pohjoista. On pilkkopimeä joulukuun ilta kaksi vuotta sitten.
 Kärsämäen ja Oulun välillä hän tajuaa, mistä uusi romaani alkaa. Se alkaa siitä, kun leskeksi jäänyt isä muuttaa poikansa perheen luo asumaan.
 Tila-auto on ahdettu niin täyteen lastenrattaita ja joululomatavaraa, ettei sinne kirjailijan lisäksi mahdu muita. Vaimo ja lapset matkustavat junalla perässä.
 Yksin ajaessaan Itkosella on tilaa ajatella.
 – Kirjoitan isistä ja pojista. Aloittaessa ei koskaan tiedä, miten romaani päättyy. Jostain täytyy vaan aloittaa, hän miettii.
 Kirjailija työhuoneessaan Helsingin Suvilahdessa. Antti Haanpää / Yle
 Poika ja isä tervehtivät, mutta eivät halaa
 Niin kirja alkaa.
 Poika tulee linja-autoasemalle isäänsä vastaan. Äiti on juuri kuollut, ja isän elämä on sekaisin. Vyöhön on täytynyt kairata ylimääräinen reikä ja vaatteet ovat rypyssä.
 Aikuinen poika on ajatellut, että isälle tekee hyvää olla hetki pojan perheen luona.
 Isä ja poika tervehtivät toisiaan löysin ja roikkuvin käsin, mutta eivät rutista syliinsä.
 "Tulin kun kerjättiin", isä sanoo.
 Autossa matkalla pojan kotiin hän kauhistelee näkemäänsä. Helsinki on isälle “persläpi”.
 Pojan työ teatteriohjaajana ei sekään ole mitään, koska kyseessä ei ole vakituinen työ.
 Teatterikin on vain “aikuisten lasten tauotonta länkytystä ja typerää naurua”.
 Pojalleen isä ihmettelee isolla kirkolla majailevia maahanmuuttajia, Afrikan tähtiä ja Timbuktusta tulleita.
 Poika miettii:
 “Miksi vitussa kenellekään on annettu tällainen isä?”
  – Minullakin on vanheneva isä, mutta hän ei ole jäänyt leskeksi, eikä asettunut perheeni luo asumaan, Juha Itkonen toteaa. Antti Haanpää / Yle
 Piiskaa, mutta ei puhetta
 Kirjailija Juha Itkonen kiirehtii sanomaan, ettei tällä viikolla julkaistu kirja  Kaikki oli heidän  kerro hänen elämästään. Ei siitäkään huolimatta, että romaanin poika on runsas nelikymppinen kuten hänkin, ja isä yli 70-vuotias kuten hänen isänsä.
 – No, olenhan tietysti näitä asioita paljon miettinyt. Mietin joka päivä, hän myöntää.
 Kirjailijan kipeän terävistä mietelmistä syntyy synkkä tarina isä-poika-suhteista.
 Ne ovat kuin remmin läjähdys takapuolelle, luunappi ohimolle, ärjähdys tai sanat, joita ei ole sanottu – kosketus, jota ei ole ollut.
 Omasta isäsuhteestaan Itkonen sanoo:
 – Se on paljon parempi kuin kirjassa. Siinä suhde isään on kipeämpi ja vaikeampi kuin minulla.
 Kirjassa vanhemmat saavat tehtäväksi kirjoittaa lapselleen rippileirille kirje. Isän kirjeessä on vain kaksi lausetta:
 “Poikani, sinä olet mies nyt. Pidä itsesi miehenä.”
 Myöhemmin aikuisena poika tekee näytelmää, jonka nimi on Mitä tarkoittaa olla mies?
 Hän muistelee lapsena isän kanssa tehtyä marjastusretkeä, jolloin eksyi ja itki hätäänsä. Kun viimein isä löytyi, tämä ei ottanut syliin.
 Isä riuhtoi kädestä ja huusi:
 “Mihin helvettiin sä oikein lähdit hortoilemaan! Mihin sä katosit poika! Pysy saatana porukoissa!”
 Aikuisena poika päättää, ettei tee elämässään samoja virheitä kuin isänsä.
 Niin Juha Itkonenkin päätti.
 Itkonen mokaa ja pyytää anteeksi
 Itkonen ei osaa kuvitella elämäänsä ilman lapsiaan.
 – Isyys on nytkähdys, joka muuttaa maailmaa pysyvästi, hän sanoo.
 – Miehenä olemisen mallit ovat muuttuneet nopeasti oman isäni sukupolvesta. Antti Haanpää / Yle
 Ensimmäisen lapsen syntyessä Itkonen oli kolmekymppinen.
 – Olo oli euforinen: nyt meillä on yhteinen lapsi, jota voimme yhdessä hoitaa.
 – Ensimmäisen vuoden elin siinä tilassa ja ajattelin, että kaikki on helppoa, mutta eihän se sitä ole.
 Nyt perhe on Itkosen sanoin “valtava”. Hänellä on neljä lasta: 4-vuotiaat kaksoset ja 10-vuotias poika. Esikoinen on 16 vuotta.
 – Olen läsnäolevampi ja aktiivisemmin perheeni elämässä kuin isäni oli. Samanlaisia ovat kaikki tuttavapiirini isät. Sukupolvien välillä on tapahtunut iso muutos.
 Itkonen toivoo, että osaa myös katua.
 – Kun olen selvästi mokannut, olen pyytänyt lapsiltani anteeksi ja selittänyt, että nyt meni yli. Sitä en muista isäni tehneen.
 Itkonen pohtii olleensa erilainen isä teini-ikäiselle pojalleen kuin 4-vuotiaille kaksosille. Antti Haanpää / Yle
 Hän yrittää puhua lastensa kanssa kaikesta. Se onnistuu vaihtelevasti. Perheen teiniltä hän saa toisinaan kuulla olevansa valkoinen, keski-ikäinen heteromies.
 – Sitähän minä toki myös olen. Lasten kanssa syntyy hyviä keskusteluja. Tulen kotonani myös haastetuksi, hän hymähtää.
 Lapsena kiitos piti ansaita
 Kun Juha Itkonen oli itse lapsi, häntä kiitettiin ja kehuttiin. Kotona ajateltiin, ettei lapsi siitä ylpisty kuten vielä sukupolvi sitten oli ajateltu.
 Vanhemmat olivat silti vaativia.
 – Kiitos piti ansaita ja pärjääminen oli tärkeää.
 Nyt hän huomaa itsekin olevansa vaativa isä.
 – En voi hyvällä omalla tunnolla väittää, että hyväksyisin lapseni täysin sellaisina kuin he ovat. Asetan heille kaikenlaisia vaatimuksia.
 Esimerkiksi kun hänen 10-vuotias poikansa pelaa jalkapalloa, isässä herää kentän laidalla kilpailuhenki. Hän toivoo, että oma poika tekisi vähintäänkin maalin.
 – Vaikka toivon lapsilleni hyvää ja onnellista elämää, se ei ole minun käsissäni, millainen siitä tulee, Juha Itkonen sanoo. Antti Haanpää / Yle
 Myös oman itsekkyyden ja keskeneräisyyden hyväksyminen tekee tiukkaa.
 Vaikka kuinka yrittäisi, toisinaan peilistä katsoo tutun oloinen henkilö.
 – Joudun kauhuissani toteamaan, että kaikista päätöksistäni huolimatta minussa on jotain pelottavan tuttua. Olen paljon enemmän oman isäni kaltainen kuin joskus luulin ja toistan samoja käyttäytymismalleja.
 Isät ryypiskelivät, äidit kantoivat vastuun
 Uudessa romaanissa isällä on tapana häipyä omille teilleen useiksi viikoiksi. Vaimo ja lapset ovat omillaan, eivätkä tiedä, missä isä on ja milloin palaa.
 Aikuiselle pojalle isä soittaa keskellä yötä mökiltä. Hän mökeltää ympäripäissään ja uhkaa ampua itsensä.
 Poika lähtee mökille ja löytää sängystä humalaansa nukkuvan tokkuraisen isän elossa. Poika tekee pyttipannua ja tarjoaa isälle loiventavana kylmän oluen.
 Mistä Juha Itkonen löytää näin vastenmielisiä isiä?
 Taas kirjailija muistuttaa, ettei hän itse ole joutunut pyttipannun paistajaksi ja isänsä pelastajaksi. Kirjailijat ovat rosvoja, jotka nappaavat tekstiinsä paloja tuttujen ja tuntemattomien elämästä.
 – Äidit olivat läsnä, hoitivat arjen ja myös emotionaalisen puolen. Sen takia olemme läheisempiä heidän kuin isiemme kanssa. Antti Haanpää / Yle
 Vuosia sitten Itkonen jutteli miesporukassa. Kirjoittaessa alitajunnasta nousi esille hänen silloin kuulemiaan rankkoja isämuistoja.
 – Isäni sukupolven miehillä oli vapaudet vailla velvollisuuksia. Töitä tehtiin paljon, mutta iso osa vapaa-ajasta pyhitettiin toisille miehille ja ryypiskelylle.
 – Sillä tavalla suurten ikäluokkien avioliitoissa usein tapahtui: mies käyttäytyi huonosti, dominoi perhettä ja vaimo joutui alistumaan.
 Itkonenkin on enemmän äitinsä kuin isänsä kasvattama, ja hän on huomannut, että se on hänen ystäväpiirissään yleistä.
 Pitäisikö isille antaa anteeksi se, että olivat mitä olivat?
 – Riippuu siitä, millaista kohtelu on ollut. Kaikkea ei voi antaa anteeksi, eikä tarvitse.
 Miehillä on tuskainen taipumus yksinäisyyteen
 Juha Itkosesta on tärkeää, että ymmärrämme myös aikaa ja olosuhteita, joista isät ovat käyttäytymismallinsa saaneet.
 Selvimmin se näkyy sodan kokeneissa. Heissä, joiden arpia aikakaan ei parantanut - mykkien miesten joukossa, jotka huusivat öisin julki tuskaansa, mutta päivisin olivat hiljaa.
 He olivat Itkosen sukupolven isien isiä.
 Eikä vaikenemisen kulttuuri ole kadonnut vieläkään.
 – Miehillä on taipumus hakeutua tuskalliseen yksinäisyyteen. He hautovat ahdistustaan, purkavat sen muihin, ja jälkeenpäin se on muiden vika.
 Kun asiat menevät pieleen, hakeudutaan yksinäisyyteen. Itkosesta se on "jossain määrin miehinen ominaisuus". Antti Haanpää / Yle
 Itkonen kertoo eläkkeellä olevasta isästään.
 – Työ oli isälle elämänsisältö, ja nyt häntä vaivaa aivan turha arvottomuuden ja tarpeettomuuden tunne. Pahimmillaan se tuppaa purkautua vetäytymisenä. Hän menee puhumattomaksi.
 – Helpottaisi, jos hän hakeutuisi muiden ihmisten pariin tai nauttisi lastenlastensa seurasta. Jostain syystä hän ei aina pysty siihen. Mutta kun hän pystyy, hän on heti paljon valoisampi.
 Toisinaan Juha Itkonen löytää itsensä samasta jamasta.
 – Minulla on varastossa sama mykäksi menemisen ja perheen ulkopuolelle sulkeutumisen käyttäytymismalli.
 Itkosen mielestä sukupolvia kestäneen ketjun voi kuitenkin katkaista, vaikka olisi elämässään jäänyt vaille oikeaa mallia.
 – Ero on siinä, että minut herätellään heti. Lapseni ja vaimoni eivät salli ja suostu hyväksymään mykkäkouluani.
 Korona tarttui romaaniin
 Juha Itkonen laskee kirjoittaneensa ammatikseen jo neljännesvuosisadan.
 Häneltä on julkaistu useita kirjoja, hän on saanut työstään palkintoja ja ollut kahdesti Finlandia-palkintoehdokas.
 – Kirjoittamisesta on tullut minulle olemisen tapa. Minusta on tullut kirjoittava eläin, hän nauraa.
 Kirjailija on pohtinut sitä, miltä  kaikki näyttää lapsistamme sitten, kun he ovat aikuisia? Sitä kysytään myös romaanissa. Antti Haanpää / Yle
 Isyydestä ja vanhemmuudesta Itkonen on kirjoittanut aikaisemminkin.
 Omakohtaisin on kirja  Ihmettä kaikki  (2018). Siinä hän kertoo vaimonsa raskaudesta, joka ei etene toivotusti, ja miten päätös raskauden keskeyttämisestä ajaa aviopuolisot kriisiin. Melkein heti vaimo tulee uudestaan raskaaksi ja synnyttää kaksoset.
 Tällä kertaa uuden kirjan aloittaminen tuntui erityisen vaikealta. Edellisestä fiktiivisestä romaanista oli kulunut niin kauan.
 Kun uusi romaani oli aluillaan, koronapandemia eristi koko perheen tiiviisti samaan tilaan kesämökille. Ajatukset harhailivat hajallaan maailman tapahtumissa.
 Sitten kirjailija keksi kirjoittaa pandemian mukaan kirjaan.
 – Vaikean alun jälkeen tekstiä alkoi vain tulla. Se tuntui hienolta.
 Lue myös:   "Kaksosemme aloittivat elämänsä hengityskoneen avustuksella, joten tiedän, millaista on seurata sivusta, kun keuhkot eivät toimi" – Kirjailija Juha Itkonen kirjoittaa kollegalleen Kjell Westölle elämäntilanteestaan
 Kuuntele myös:   Juha Itkonen Ylen Radio Suomen Kutsuvieras-ohjelmassa 15.7.2020.

Isä soittaa kännissä pojalleen ja uhkaa ampua itsensä – Juha Itkonen lataa uudessa romaanissaan isien ja poikien väleistä täyslaidallisen


Summary: Finnair poisti lentäjiltä ja matkustamohenkilökunnalta osan päivärahoista, nyt työntekijät hakevat ratkaisua lakiteitse. Työntekijöiden mukaan yhtiö rikkoo työehtosopimusta, Finnairin mukaan yhtiö noudattaa sitä.

Auto- ja kuljetusalan työntekijäliitto (AKT)

Finnair ja sen lentäjiä edustava Suomen Liikennelentäjäliitto ovat riidoissa muutoksista, jotka Finnair teki päivärahojen maksuun ja työajan alkuun. Vastaava erimielisyys on myös Finnairilla ja matkustamohenkilökunnalla. Stuertteja ja lentoemäntiä edustaa AKT.
 – Tällä hetkellä meillä on erimielisyyksiä Finnairin kanssa kahdesta asiasta. Toinen on se, että Finnair on leikannut lentäjien ja lentävän henkilöstön päivärahoja. Toinen liittyy työrutiinien muutokseen, jossa on siirretty aiemmin työajalla tehtyjä rutiineja vapaa-ajalla tehtäväksi. Molemmat asiat on Finnair tehnyt yksipuolisesti neuvottelematta asioista, Liikennelentäjien puheenjohtaja  Pekka Erkama  sanoo.
 Erkama kertoo, että lentäjät tekivät keväällä työehtosopimuksen, jonka jälkeen nämä muutokset tulivat.
 – Meistä tässä rikotaan sekä lentäjien työsopimuksia että työehtosopimuksia.
 Erkaman mukaan päivärahaa on maksettu työehtosopimuksen mukaan kymmeniä vuosia, verottajan vahvistaman linjan mukaisesti.
 – Työnantaja muutti tätä yksipuolisesti pian työehtosopimuksen tekemisen jälkeen. Meistä tämä pitää sopia osapuolten välillä, niitä ei voi muuttaa yksipuolisesti, Erkama sanoo.
 Työn alku taas muuttui niin, että työt alkavat nyt vasta koneen portilla. Erkama sanoo, että aiemmin kymmeniä vuosia lentäjät ovat tulleet töihin ja työtehtävät ovat alkaneet tehtävänvalmistelutilassa, jossa on pantu työvaatteet ja siirrytty koneelle passintarkastuksen ja turvatarkastusten läpi. Työn alkupaikka, toimintakeskus, lukee Erkaman mukaan myös työsopimuksessa.
 – Osa työstä siirtyy nyt siis lentäjien vapaa-ajalle tehtäväksi. Meidän linjan mukaan näistä asioista olisi pitänyt käydä työsopimuksen muutokseen vaadittavat yt-neuvottelut, joita ei ole käyty, Erkama sanoo.
 – Yhtiöllä on tarkoitus säästää siirtämällä töitä vapaa-ajalle.
 Finnair: Noudatamme kaikin osin voimassa olevia työehtosopimuksia
 Finnairin lentotoiminnasta vastaava johtaja  Jari Paajanen  sanoo, että Finnair noudattaa voimassa olevia työsopimuksia kaikkien henkilöstöryhmien kanssa, myös lentäjien.
 – Noudatamme siis keväällä sovittua työehtosopimusta.
 Paajanen sanoo, että lentäjien näkökulmaa on vaikea lähteä kommentoimaan. Hän korostaa, että Finnair on sitoutunut noudattamaan työehtosopimusta sekä päivärahojen että työaikojen osalta.
 – Päivärahaa maksetaan edelleen työmatkan aikana aiheutuneista lisäkuluista, kuten ruokailusta. Näin myös verohallinto ohjeistaa. Noudatamme siis työehtosopimuksen kirjauksia ja käytäntöjä täysmääräisesti.
 Työn alkamispaikan muutoksen on mahdollistanut prosessimuutos. Paajasen mukaan Finnairilla on siirrytty siihen, että matkustamohenkilökunta ilmoittautuu työpaikalle lähtöportilla tai lentokoneella aikaisemman toimintakeskuksen sijaan. Tämän mahdollistavat mobiililaitteet ja lennonvalmisteluprosessin sähköistyminen: lennolle voi valmistautua missä tahansa, eikä papereita tarvita. Toimintamalli on jo aikaisemmin ollut käytössä kaikilla muilla asemilla, jonne Finnair lentää ja kesäkuun alusta nyt siis myös Helsingissä.
 – Työaikoihin ei ole tullut muutosta – lentäjän työaika alkaa edelleen työehtosopimuksessa mainitun mukaisesti 60 minuuttia ennen koneen lähtöaikaa. Sen sijaan työ alkaa nyt eri paikasta kuin aikaisemmin.
 – Lentäjille järjestetyt sähköiset työkalut mahdollistavat lennon valmistelun ajasta ja paikasta riippumattomasti.
 Taustalla ovat osin toki myös säästöt.
 – Finnair on taloudellisesti melkoisen kriittisessä tilassa ja me tutkiskellaan hyvin tarkkaan erilaisia prosessimuutoksia ja kulueriä, jotka toisivat meille säästöjä, Paajanen toteaa.
 Paajasen mukaan yhtiö ei koe, että erimielisyyksistä olisi tarpeen enää neuvotella.
 – Työnantajana me emme varsinaisesti näe aihetta neuvotella tästä. Asiaa on käsitelty pitkin kevättä työehtosopimusta tehtäessä. Toki vuoropuhelua jatkamme, hän toteaa.
 Paajanen korostaa, että viimeisen puolentoista vuoden aikana tehdyistä säästöohjelmista on päästy lentäjien kanssa neuvotteluissa yksimielisyyteen.
 – Meillä on ollut isot säästöohjelmat, ja olemme päässeet kaikissa neuvotteluissa yksimielisyyteen.
 – Me kaikki toivomme lentoliikenteen nopeaa elpymistä, joka mahdollistaa lentäjien töihin paluun mahdollisimman nopeasti ja saamme lentäjät palaamaan töihin, Paajanen sanoo.
 Säästöjä on silti luvassa.
 – Kriittinen tilanne ei ole ohi ja kulukuuri tulee jatkumaan. Jos vain löydämme säästöpaikkoja, tulemme ne käyttämään.
 Lentäjät: Juridiset keinot käyttöön
 Liikennelentäjät selvittää Erkaman mukaan parhaillaan Finnairin tulkintojen ja toimien lainmukaisuutta “juridisin keinoin”.
 – Lähdemme siitä, että asiat selviävät oikeudellisia reittejä pitkin ja saadaan ratkaisut siihen, miten tilanteessa pitää toimia. En lähde yksityiskohtaisemmin avaamaan sitä, mitä nämä ovat. Normaaleja työmarkkinoilla käytössä olevia tapoja, hän sanoo.
 – Työaika-asioista on pyydetty lausuntoa työneuvostolta. Muiden asioiden kanssa edetään kun ollaan etenemisen kanssa valmiita. Yhtiö ei halunnut näistä asioista neuvotella, silloin me emme pysty asioita heidän kanssaan sen pidemmälle viemään.
 Erkama toteaa, että tähän saakka lentäjät ovat olleet joustavia ja valmiita sopimaa asioista. Säästöistä on aina tarvittaessa onnistuttu sopimaan.
 – Koronan aikana on sovittu merkittävistä säästöistä ja joustoista, jotka mahdollistavat Finnairin toiminnan poikkeuksellisissa oloissa. Myös uusin työehtosopimus sisältää rakenteellisia muutoksia, jotka mahdollistavat yhtiön toiminnan kriisin jälkeen. Ilmailuala käy läpi historiallista kriisiä ja on ymmärrettävää, että lentoyhtiöiden talous on tiukalla, kuten myös Finnairin talous. Säästöjä haetaan joka paikasta.
 – Siksi yksipuoliset muutokset tuntuvat ikäviltä. Tämä horjuttaa luottamusta yhtiöön sopimusosapuolena, Erkama toteaa.
 Finnairin lentäjiä koulutetaan simulaattoreilla. Arkistokuvaa. Jorge Gonzalez / Yle
 Lentoemännät riitauttavat myös muutokset
 Myös stuertteja ja lentoemäntiä edustavan AKT:n mukaan Finnair rikkoo työehtosopimusta, joka on voimassa tammikuulle 2022. AKT (Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto), johon stuertit ja lentoemännät kuuluvat, on riitauttanut asian. Asiaa käsitellään seuraavan kerran työtuomioistuimessa.
 Myös matkustamohenkilökunnalla Finnairin uuden tulkinnan mukaan päivärahaa maksetaan vain silloin kun henkilökunta yöpyy matkakohteessa. Kotimaan päivärahoja ei saa, ei myöskään Euroopan lennoista enää, jos perillä ei yövytä, kertoo stuertteja ja lentoemäntiä edustavan SLSY:n  Marianne Arteva .
 Syy muutokseen on uudenlainen prosessi, jossa työajat merkitään mobiilityökaluja hyödyntäen, totesi Finnairin matkustamopalveluosaston johtaja  Eveliina Huurre .
 Huurteen mukaan matkustamotyöntekijät ja työnantaja ovat erimielisiä.
 Matkustamohenkilökunnan työehtosopimus on voimassa tammikuulle 2022. Lentäjien työehtosopimus solmittiin huhtikuussa ja se on voimassa 3,5 vuotta.

Finnair ja lentäjät riidoissa työajan ja päivärahojen muutoksista – Lentäjien edustaja: ”Yhtiöllä on tarkoitus säästää siirtämällä töitä vapaa-ajalle”


Summary: Lapin ely-keskus jakaa kolmanneksen Pohjois-Suomen luonnontilaisten metsien suojeluun varatusta 20 miljoonasta eurosta. Varsinkin perikunnat ovat hyödyntäneet suojelurahoja. Tällä hetkellä Lapissa jonossa on 150 aloitetta luonnonsuojelualueeksi.

elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ely)

Kolme sisarusta peri reilut 10 hehtaaria vanhaa lappilaismetsää, mutta kenelläkään ei ollut suurta kiinnostusta huolehtia siitä. Kaikki myös asuvat kaukana peritystä metsästä.
 Sitten sukulaismies esitteli sisaruksille vaihtoehdon: metsästä voisi saada rahallisen korvauksen suojelemalla sen.
 Nyt  Aki ,  Simo  ja  Elisa Salmelan  Rovaniemen Kemihaaran kylässä sijaitsevan perintömetsän ympärillä näkyy kartassa luonnonsuojelualuetta tarkoittava vihreä viiva. Viivan sisälle jäänyt alue sisältää pääasiassa 150-vuotiasta tuoreen ja kuivahkon kankaan mänty- ja kuusimetsää. Sellainen metsä on Suomessa harvinaista.
 – Kuulosti helpolta ja järkevältä. Lopulta oli hyvin näppärä suojella. Vain vähän tarvitsi nähdä vaivaa, Aki Salmela perustelee.
 Vanhojen, luonnontilaisten metsien osuus Suomen maapinta-alasta on arviolta 2,9 prosenttia.  Anna Ruohonen / Yle
 Salmelan sisaruksien metsässä viihtyy muun muassa palokärki, joka on tyypillinen vanhojen metsien laji. Raimo Torikka / Yle
 Lue lisää:   Valtio tukee vanhojen metsien suojelua nyt myös Ylä-Lapissa: Utsjoen porotilalliset innostuivat suojelemaan omistamaansa metsää naapuripaliskunnassa
 Lapista metsää omistavilla on ollut ensimmäistä kertaa mahdollista saada korvausta luonnontilaisten eli vanhojen metsien suojelusta viime vuodesta asti, kun hallitus päätti jakaa Pohjois-Suomen metsien suojeluun 20 miljoonaa euroa. Aikaisemmin Lapissa on ollut mahdollista saada korvausta suojelusta vain  Länsi-Lapin alueella .
 Aki Salmelan mukaan eurot eivät olleet heille suojelun pääasiallinen syy, mutta suojeluhakemus olisi todennäköisesti jäänyt tekemättä, jos palstan suojelemisesta ei olisi saanut rahaa. Sisaruksilla oli ajatus, ettei metsää voi sellaisenaan jättää vain olemaan.
 Satoja hakemuksia jonossa
 Metsänomistajien kasvanut kiinnostus suojelua kohtaan on pitänyt Lapin ely-keskuksen ylitarkastajan  Ari Neuvosen  kiireisenä.
 Jonossa on tällä hetkellä noin 150 aloitetta suojelualueeksi. Lapin ely-keskus joutuu palkkaamaan toisen työntekijän, jotta kaikki aloitteet luonnonsuojelualueiden perustamiseksi saadaan käsiteltyä.
 – Vähintään pari kuukautta menee suojeluhakemuksen jättämisen jälkeen, ennen kuin rahat kilahtavat metsänomistajan tilille. Todennäköisesti vähän kauemmin, Neuvonen sanoo.
 Lue lisää:   Lähes 700 hehtaaria yhteismetsää muuttuu luonnonsuojelualueeksi Inarissa – kyseessä yksi hallituskauden suurimmista suojelutoimista
 Neuvosen mukaan suuriakin luonnontilaisia metsäalueita löytyy Lapista, mutta mitä etelämmäksi Lappia tullaan, sitä pienialaisemmiksi luonnontilaisten metsien alan käyvät.
 Kuvassa oikealla sijaitsevaa suojelualuetta ympäröi talousmetsä.  Raimo Torikka / Yle
 Kaatuneet puut ja kelot ovat tunnuksenomaisia luonnontilaisen metsän merkkejä. Anna Ruohonen / Yle
 Suojelukorvaus on verotonta
 Metsänomistajan saama tuotto suojellusta alueesta riippuu eniten metsän puuston arvosta. Metsän on myös täytettävä lakisääteiset luonnonsuojelualueen kriteerit. Käytännössä metsän on oltava luonnontilaista tai luonnontilaisen kaltaista eli vanhaa metsää.
 Ari Neuvosen mukaan luonnonsuojelualueen perustamisesta metsänomistaja saa puuston arvoon perustuvan kertakorvauksen, joka maksetaan hänelle verottomana. Ely-keskuksen työntekijä käy paikan päällä arvioimassa alueen puuston arvon, joka perustuu viimeisten vuosien puun hinnan keskiarvoon.
 Lapin metsät ovat erilaisia keskenään, ja se näkyy myös suojelualueista maksetuissa hehtaarikohtaisissa korvaussummissa: Runsaspuustoisessa kuusikossa korvaussumma voi nousta lähes 10 000 euroon hehtaaria kohden, kun taas matalimmillaan vähempipuustoisesta Ylä-Lapin suojelualueesta maksettu korvaussumma on vajaa 900 euroa hehtaarilta.
 Ari Neuvosen mukaan harkinta tehdään aina tapauskohtaisesti.
 – Jos alue sijaitsee esimerkiksi kahden suojelualueen välissä ja sen avulla voitaisiin yhdistää “käytävällä” suojelualueita, voitaisiin sen kohdalla mahdollisesti valita mukaan suojelullisesti huonompikin kohde, Neuvonen kertoo.
 Myös luontoarvoilla on merkitystä. Varsinkin lahopuun määrä on ratkaisevaa. Esimerkiksi Salmeloiden metsästä löytyy sekä pysty- että maalahopuuta.
 Vertailu suojelusta maksettavan korvauksen ja hakkuista saatavan tulon välillä on monimutkaista, koska talousmetsässä tarkastellaan sen vuotuista keskituottoa. Suojelusta maksetaan kertakorvaus. Raimo Torikka / Yle
 Erilaiset metsänomistajia sitovat velvoitteet syövät hakkuiden tuotosta karkeasti sanottuna noin kolmanneksen. Suojelusta maksettava kertakorvaus on verotonta.  Raimo Torikka / Yle
 Metsien suojelu Lapissa Vanhojen metsien suojelurahoista on tähän mennessä maksettu korvausta 11 uudelle Lappin perustetulle luonnonsuojelualueelle. Salmelan sisarusten perustama luonnonsuojelualue on näistä yksi. Puolet tähän mennessä suojelluista alueista on perikuntien suojelemia. Suojeltujen alueiden pinta-alat vaihtelevat. Tähän mennessä pienin suojeltu ala on hieman alle 2,5 hehtaaria, suurin lähes 700 hehtaaria. Rahoituksen puitteissa Lapissa suojeltujen metsien pinta-ala on tällä hetkellä yhteensä noin 1 160 hehtaaria. Eteläisemmässä Suomessa metsänomistajilla on ollut mahdollisuus suojella luonnontilaisia metsiään korvausta vastaan Metso-ohjelman puitteissa. Metson toimintakausi on 2014–2025.
 Mitä ajatuksia juttu herätti? Voit osallistua keskusteluun  Yle Tunnuksella  20.9. kello 23 saakka.

Perikunta suojeli vanhan metsän, koska ei halunnut jättää sitä "vain olemaan" – suojelusta tehtiin kannattavaa ja nyt aloitteita on jonoksi asti


Summary: Kerromme päivän uutiset ja puheenaiheet nopeasti.

Finnair ja lentäjät riidoissa työajan ja päivärahojen muutoksista
 Finnair ja lentäjät ovat riidoissa  päivärahoista ja työn alkamisesta . Sama riita koskee myös matkustamohenkilökuntaa. Vaikka lentojen määrä kasvaa talvea kohti, vielä kulukuurille ei näy täyttä loppua.
 Juha Itkonen kirjoittaa uudessa romaanissaan isien ja poikien väleistä
 Kirjailija Juha Itkonen on joutunut huomaamaan, että kaikista päätöksistään huolimatta hän on paljon enemmän oman isänsä kaltainen kuin joskus luuli. Antti Haanpää / Yle
 Mies päättää, ettei tee elämässään samoja virheitä kuin isänsä. Ei ryyppää tai vaivu mykkyyteen, vaan halaa ja kannustaa. Sukupolvia kestänyt ketju on vaikea katkaista.  Sen tietää myös kulttuurivieras , kirjailija  Juha Itkonen . Häneltä ilmestyi tällä viikolla romaani  Kaikki oli heidän .
 Sometähti Nikolai Bondarenko on Venäjän opposition nouseva tähti
 Nikolai Bondarenko käyttää erityisesti Youtubea ja Instagramia sanomansa levittämiseen. Grigori Vorobjov / Yle
 Venäjällä presidentti  Vladimir Putinin  uhmaaminen on vaarallista: vankilan ohella voi joutua murhayrityksen kohteeksi, kuten  Aleksei Navalnyille  kävi. Kommunistipuoluetta edustavaa  Nikolai Bondarenkoa  nimitetäänkin jo "Punaiseksi Navalnyiksi". Mitä Saratovissa Youtube-videoita tekevä  Bondarenko ajattelee maansa tilanteesta  ja politiikan tekemisestä?
 Sää jatkuu poutaisena
 Ilmatieteen laitos
 Säässä ei tapahdu suuria muutoksia edellispäiviin verrattuna. Sunnuntai on poutainen ja päivällä lämpötila on 10 asteen tienoilla. Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Finnair ja lentäjät riidoissa, sometähti uhmaa Putinin valtaa Venäjällä, Juha Itkonen kirjoitti kirjan isien ja poikien väleistä


Summary: Suomen kriisivalmiuden harjoitteleminen on jäänyt koronapandemian vuoksi tavallista vähemmäksi. Kriisin helpottaessa viranomaisille jää enemmän aikaa uusille suunnitelmille, joissa voidaan hyödyntää koronasta saatuja oppeja ja kokemuksia.

Erilaisten kriisitilanteiden harjoittelu on jäänyt Suomessa vähälle korona-aikana. Samaan aikaan kriisi on myös opettanut viranomaisia paljon.
 Etelä-Suomen aluehallintovirasto apulaisjohtaja  Esa-Pentti Lukkarinen  uskoo, että Suomi on nyt valmiimpi kohtaamaan uuden uhat ja riskit.
 Hän on huomannut, että monet organisaatiot ovat jo kirjanneet ylös koronan aiheuttaman häiriötilanteen kokemuksia ja kehittäneet varautumistoimintaansa ja riskienhallintaansa. Lukkarinen uskoo, että kriisin helpottuessa toimintaa päästään kehittämään entisestään.
 Koronasta saatujen oppien saaminen käyttöön vaatii nyt hengähdystaukoja uusista kriiseistä, sanoo Maanpuolustuskorkeakoulun sotilasprofessori  Aki-Mauri Huhtinen .
 – Oleellista on se, että pääsisimme hetkeksi hengähtämään, että saamme kirjattua ja käytyä läpi ne opit, joita viranomaisilla, päätöksentekijöillä ja tietysti myös kansalaisilla on.
 Hämeenlinnassa järjestettiin syyskuun alkupuolella paikallispuolustusharjoitus, jossa oli mukana muun muassa poliisi, pelastuslaitos ja puolustusvoimat. Timo Leponiemi / Yle
 Hän toteaa, että informaatiouhkiin ja kyberriskeihin Suomessa havahduttiin Ukrainan tapahtumien jälkeen.
 – Se on jatkuvaa verkkojen seurantaa, analyysikykyä ja suojautumistoimenpiteiden päivittämistä. Näiden kehittämisen tarve on loputon, koska teknologia kehittyy nopeasti ja ihmisten teknologiaan liittyvät käyttötavat kehittyvät.
 Huhtinen on tällä hetkellä virkavapaalla Maanpuolustuskorkeakoulusta. Hän toimii vuoden loppuun saakka Riiassa Naton strategisen kommunikaation osaamiskeskuksen osastopäällikkö.
 Huhtinen vakuuttaa, että koronakriisi on osoittanut sen, että Suomen kokonaisturvallisuusjärjestelmä ja kyky kantaa epävarmuutta lietsovia uhkia on melko hyvä.
 – Vaikka selvisimme hyvin, rakenteiden päivittämistarpeita on.
 Uusia suunnitelmia mietitään jo
 Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen pelastuspäällikkö  Petri Talikka  katsoo, että uhkakentän laajentuminen nähdään uudella tavalla.
 – Nyt olemme avoimempia miettimään sitä, että seuraavalla kerralla meitä voivat kohdata ties minkäläiset uhat.
 Suurempien uhkien ohella viranomaiset joutuvat varautumaan myös pienempiin uhkiin. Kanta- ja Päijät-Hämeessä harjoitellaan marraskuun lopulla väestönsuojelua ja evakuointeja. Äkillinen tarve sellaiseen saattaa tulla esimerkiksi kerrostalotulipalon yhteydessä, kun kymmenille ihmisille joudutaan äkillisesti etsimään hätämajoitusta.
 Lue myös:
 Näin kaikki eteni 265 päivää sitten, kun Uusimaa laitettiin säppiin

Koronan opit parantavat Suomen kriisivalmiutta – sotilasprofessori: "Vaikka selvisimme hyvin, rakenteiden päivittämistarpeita on"


Summary: Yhä useampi suomalainen suhtautuu kriittisesti talousmetsien avohakkuisiin. Mutta niistä on vaikea luopua, kun metsiä on vuosikymmenet kasvatettu puupeltoina.

Kesäkuun alun aamu ikaalislaisessa metsässä on täynnä linnunlaulua. Peuraperhe ruokailee aukealla, pellon toisella puolella kylän taloissa ei vielä näy liikettä. Äänimaisema muuttuu, kun  Tero Kurula , 50, käynnistää 25 tonnin painoisen monitoimikoneensa.
 Mustikkamättäät rusentuvat valtavien renkaiden ja niiden päällä hennosti kilisevien ketjujen alle. Miehenkorkuinen koura tarttuu ensimmäiseen satavuotiaaseen kuuseen, sahalaippa katkaisee puun. Valtava runko kaatuu hakkuuaukean puolelle niin että maa tärähtää. Runko rullautuu kouran läpi, oksat pöllyävät irti, laippa katkaisee oikean mittaisia tukkeja.
 Tero lajittelee ne tietokoneen ohjeiden mukaan eri kasoihin: isoimmat Vilppulaan ja Merikarvialle sahatavaraksi, pienimmät sellun raaka-aineeksi Raumalle.
 Päivän urakka on alkanut.
 Tero Kurulan työkalu on yli puolen miljoonan euron arvoinen monitoimikone, joka vaihtuu uuteen noin viiden vuoden välein. Janne Langen / Yle
 “Omistaja päättää mitä tehdään”
 Suomi ei enää elä metsässä, mutta edelleen elämme metsästä. Puutavaraa kerätään joka vuosi noin 70 miljoonaa kuutiometriä, vientituloistamme lähes viidennes tuli viime vuonna metsäteollisuuden tuotteista.
 Avohakkuita tehdään vuosittain yli 100 000 hehtaarilla. Yhtenäisenä kilometrin levyisenä aukkona ne yltäisivät Suomen päästä päähän.
 "Tämä on kuin viljankorjuuta, kiertoaika vaan on pidempi."  Tero Kurula
 Tero Kurula sanoo kaataneensa puita sen verran, että niistä hyvinkin saisi rakennettua pitkospuut maapallon ympäri. Hän tekee töitä metsäyhtiön toimeksiannosta yksityisissä metsissä.
 – Omistaja päättää mitä tehdään, ja me teemme sen niin hyvin kuin osaamme.
 Vankan kuusimetsän avohakkuu on monikymmenvuotisen metsänhoidon huipentuma. Takana on yleensä useampia harvennushakkuita, joissa on säästetty elinvoimaisimmat, keskenään samanikäiset puuyksilöt. Lopputuloksena on metsä, jossa kasvaa miltei pelkästään samanikäisiä ja samankokoisia tukkipuita.
 – Tämähän on kuin viljankorjuuta, kiertoaika vaan on vähän pidempi, Tero täsmentää.
 Näin metsiä hakataan Päätehakkuu  tehdään kun tasaikäisen metsän puusto on kasvanut tukkimittaan. Päätehakkuu voidaan tehdä  avohakkuuna , jolloin puusto poistetaan kokonaan (säästöpuuryhmiä lukuunottamatta). Avohakkuun jälkeen maanpinta yleensä käännetään kaivinkoneella ja syntyneisiin laikkuihin istutetaan uusia taimia. Siemenpuuhakkuussa  jätetään noin 50-150 puuta, joiden tehtävä on siementää uusi puusukupolvi. Kun taimet ovat lähteneet kasvuun, siemenpuut yleensä poistetaan. Harvennushakkuita  tehdään kasvavissa metsissä, jotta elinkelpoisimmat puuyksilöt pääsisivät kasvamaan mahdollisimman hyvin. Harvennus voidaan tehdä  alaharvennuksena , jolloin poistetaan kaikki pienemmät puut ja jätetään suurimmat kasvamaan. Tällä menetelmällä saadaan luotua tasaikäinen ja usein yhden puulajin metsä.  Yläharvennuksessa  poistetaan valikoiden suurimpia puita ja jätetään pienemmät puut kasvamaan. Tätä menetelmää käytetään jatkuvan kasvatuksen metsissä.
 Suurin osa Suomen talousmetsistä on tasaikäistä puupeltoa. Kun puut ovat hakkuukypsiä, tehdään päätehakkuu, useimmiten avohakkuuna. Janne Langen / Yle
 “Puupellot palvelevat vain metsäyhtiöiden etua”
 Vuoteen 2014 asti metsälainsäädäntö suosi avohakkuisiin tähtäävää tasaikäisen metsän kasvatusta. Jatkuva kasvatus oli ennen lakimuutosta mahdollista vain rajoitetusti. Nykyisen metsälain mukaan metsänomistaja voi vapaasti päättää metsänsä kasvatus- ja hakkuutavan.
 Vuoden 2014 metsälain muutosta oli keskeisesti ajamassa  Timo Kujala , joka on nykyään yksi Suomen suurimmista yksityisistä metsänomistajista. Hän on myös metsäpalveluja myyvän Arvometsä Oy:n perustaja ja hallituksen puheenjohtaja. Kujalalla on yli 5000 hehtaaria metsiä, joissa ei avohakkuita tehdä juuri lainkaan.
 – Kasvatan metsiäni niin, että ne ovat mahdollisimman erirakenteisia sekametsiä. Hakkuut tehdään 15–20 vuoden välein yläharvennuksena, eli poistamalla isoimpia tukkikoon puita ja huonolaatuiset pienet puut. Luontaisesti syntyneitä pikkutaimia ei raivata pois, jotta metsän jatkumo säilyy.
 "Alaharvennus on metsänomistajalle taloudellisesti järjenvastainen."  Timo Kujala
 Tämä jatkuvan kasvatuksen menetelmä on Kujalan mukaan metsänomistajalle taloudellisesti kannattavampaa kuin tasaikäisen metsän kasvattaminen. Tasaikäisissä talousmetsissä harvennushakkuut tehdään yleensä alaharvennuksina, eli poistetaan puita, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tukkimittaa.
 – Alaharvennuksessa poistettavien puiden arvo on usein vain muutaman euron kappaleelta, yläharvennuksessa 30–60 euroa kappaleelta. Metsäkeskus suosittaa edelleen alaharvennusmenetelmää kaikille metsänomistajille, vaikka se heidän näkökulmastaan on taloudellisesti järjenvastainen.
 Timo Kujalan mukaan tasaikäisiin puupeltoihin ja avohakkuisiin perustuva metsätalous on palvellut lähinnä kolmen suuren metsäyhtiön etua.
 – Ymmärrän hyvin selluyhtiöiden halun toteuttaa alaharvennuksia metsänomistajien metsissä, koska silloin he saavat halpaa raaka-ainetta sellun keittoon.
 Timo Kujala omistaa yli 5000 hehtaaria metsiä, joita hän hoitaa pääasiassa jatkuvan kasvatuksen menetelmin. Avohakkuun hän on teettänyt vain viidellä hehtaarilla. Silja Viitala / Yle
 Kujala perustelee näkemystään viimeisen 20 vuoden hakkuutilastoilla. Hänen mukaansa sellun keittoon tarvittavan kuitupuun hakkuumäärä on kasvanut 40 prosenttia, mutta hinta on samaan aikaan romahtanut 40 prosenttia.
 Hän myös muistuttaa, että avohakkuun myötä metsä muuttuu parinkymmenen vuoden ajaksi päästölähteeksi. Kun maaperä rikotaan uusia taimia varten, vapautuu maasta hiilidioksidia enemmän kuin mitä taimiin sitoutuu.
 "Suurin hyöty menee kolmelle sellua keittävälle pörssiyhtiölle."  Timo Kujala
 Hiilivarastona jatkuvan kasvatuksen metsä on Kujalan mukaan tehokkain vaihtoehto.
 – Suomen metsissä on keskimäärin vähän yli sata kuutiometriä puuta hehtaarilla. Jatkuvan kasvatuksen metsissä on puuta keskimäärin puolet enemmän, 150 kuutiota hehtaarilla. Suurempi puumäärä vahvistaa metsän hiilinielua ja luonnon monimuotoisuutta.
 – Suurin taloudellinen hyöty tästä avohakkuumetsätaloudesta menee kolmelle sellua keittävälle pörssiyhtiölle. Häviäjiä ovat sahateollisuus, metsänomistajat ja Suomen luonto, Kujala sanoo.
 Suojaa öttömönkiäisille
 Tero Kurula on jalkautunut monitoimikoneestaan ja etsii sopivaa paikkaa säästöpuuryhmälle. Sellainen pitää nykyään hakkuuaukealle jättää, jotta puutavaralle saadaan PEFC-sertifikaatti, todistus siitä että metsää on hoidettu kestävällä tavalla.
 Sertifikaatti edellyttää, että palstalle pitää jättää pystyyn vähintään 10 puunrunkoa hehtaarille. Tero haluaa haluaa tehdä tämänkin työn mahdollisimman hyvin.
 Avohakkuupalstalle jätetään säästöpuuryhmä ja tekopökkelöitä, jotka lahotessaan tarjoavat elintilaa kolopesijöille, koppakuoriaisille ja muille lahopuussa viihtyville eliöille Janne Langen / Yle
 – Yritän katsoa säästöpuuryhmän tuohon harjanteelle, sillä lailla fiksuun paikkaan, että se pehmentäisi näkymää kylältä päin ja liittäisi tämän aukon nätisti viereisen metsänomistajan palstaan.
 Säästöpuuryhmiä jää lopulta palstalle kaksi ja puita enemmän kuin mitä pykälät vaativat: kolmisenkymmentä täysikokoista mäntyä ja niiden lisäksi pienempiä kuusia antamaan peitteisyyttä maanpinnalle. Tero sahaa myös tekopökkelöitä: muutama kuusi katkaistaan noin kolmen metrin korkeudelta ja jätetään paikoilleen lahoamaan.
 – Lahopuut antavat suojaa ja asuinpaikan monenmoisille öttömönkiäisille. En niitä sen paremmin tunne, mutta minulle ne ovat öttömönkiäisiä.
 Metsänomistaja Timo Kujalan mielestä säästöpuuryhmät ovat parempi kuin ei mitään.
 – Kaikki puusto, mitä palstalle jää, on hyvästä. Mutta ovathan nuo määrät ihan lillukanvarsia, eikä voida ajatella että tällä tavalla oikeasti säilytettäisiin metsän monimuotoisuutta. Ikävä kyllä PEFC-sertifikaatti on käytännössä osoittautunut täysin riittämättömäksi monimuotoisuuden säilyttämisessä.
 Eri-ikäinen metsä syntyy kymmenien vuosien aikana
 Kun Tero Kurula syntyi vuonna 1971, olivat nyt kaadettavat kuuset ja männyt 50-vuotiaita. Nyt mies itse on viisikymppinen, puut satavuotiaita ja valmiita sahatavaraksi. Tero rakastaa metsää, mutta ei sääli näitä puita.
 Hakkuupalsta on aivan Tero Kurulan synnyinkodin naapurissa. - Nämä puut ovat nyt satavuotiaita, ja niiden on aika lähteä. Janne Langen / Yle
 – Ei tässä oikein ole mitään muuta järkevää tapaa käsitellä kuin päätehakkuu. Jos tällaisesta palstasta olisi halunnut jatkuvan kasvatuksen metsän, niin se olisi pitänyt käsitellä ihan eri tavalla jo 30–40 vuotta sitten.
 Metsänomistaja Timo Kujala on samaa mieltä siitä, että tasaikäisestä varttuneesta puupellosta ei saa eri-ikäistä metsää kuin hitaasti ja taloudesta tinkimällä. Mutta miten hän käsittelisi metsän, jos hänellä itsellään olisi samankaltainen palsta?
 "Keskustelu avohakkuista on mennyt liian jakautuneeksi."  Timo Kujala
 – Tällaisia satavuotiaita luontaisesti syntyneitä metsiä on Etelä-Suomessa enää hyvin vähän. Ensisijaisesti suojelisin metsän.
 – Mutta jos haluaisin käyttää tällaista palstaa talousmetsänä, jättäisin hakkuussa useita säästöpuuryhmiä sinne, missä on eniten mäntyjä ja koivuja. Laikuttaisin maanpinnan ja istuttaisin kuusia ja mäntyjä, koivu saisi siementyä luontaisesti. Tämä olisi hyvä alku eri-ikäiselle sekametsälle.
 Jatkuvan kasvatuksen metsässä hakkuita tehdään noin 15-20 vuoden välein. Suurimpia puita poistetaan yläharvennuksena ja muu puusto jätetään kasvamaan. Sampo Manninen
 Timo Kujalan mielestä keskustelu avohakkuista on mennyt liian jakautuneeksi. Hänen mielestään tärkeintä olisi keskustella siitä, mitä tavoitteita metsänomistajalla on ja millaisilla metsänhoitotoimenpiteillä ja hakkuilla niihin päästään.
 – Uskon, että yläharvennusmenetelmä on syrjäyttämässä alaharvennusmenetelmää kiistattomien etujensa takia. Tilastoissa se ei tosin vielä näy, koska tilastointimenetelmä on vielä vanhan metsälain mukainen. Useimmat yläharvennushakkuut menevät tasaikäiskasvatuksen kategoriaan jatkuvan kasvatuksen sijaan.
 Suuren muutoksen aika?
 Metsänomistaja 2020 -tukimuksen mukaan 14 prosenttia metsänomistajista on jo siirtynyt jatkuvan kasvatuksen menetelmiin kaikissa metsissään, lähes puolet osassa metsiään. Eduskuntaan on tulossa kansalaisaloite, jossa vaaditaan avohakkuiden lopettamista kokonaan Metsähallituksen metsissä.
 Koko kansan tuntema meteorologi  Kerttu Kotakorpi  on kirjoittanut kirjan Suomen luonnon tulevaisuudesta. Hän pitää realistisena arviona, että Suomen keskilämpötila nousee vuosisadan loppuun mennessä kuudella asteella.
 – Muutoksen suuruusluokasta kertoo se, että edellisen jääkauden aikaan keskilämpötila oli täällä viisi astetta alempi kuin nyt. Ja silloin Suomen päällä oli kilometrien paksuinen jäätikkö.
 Meteorologi Kerttu Kotakorpi kirjoitti kirjan siitä, millainen on Suomen luonto vuonna 2100. Uupi Tirronen
 Kotakorpi tarkastelee kirjassaan myös talousmetsiä ja uskoo, että niissä eletään tällä vuosisadalla suuren muutoksen aikaa. Ilmastonmuutos on hänen mukaansa valtavan iso riski suomalaiselle talousmetsälle. Se tuo mukanaan lisää myrskyjä, kuivuusjaksoja ja tuholaisia. Kaikkia näitä vastaan tasaikäinen, yhden lajin puupelto on hyvin haavoittuvainen.
 – Uskon ja toivon, että jatkuvan kasvatuksen metsien määrä lisääntyy. Metsänomistajien omaisuus on niissä paremmin turvattu ilmastonmuutoksen riskejä vastaan. Ja kaupan päälle saamme paremmin lajistoa suojaavia ja virkistyskäyttöön sopivia metsiä.
 “Haluaisin lapsenlapsille monimuotoista metsää”
 Tero Kurulan urakka on valmistumassa. Neliönmallisen hakkuuaukean sivut ovat nyt vajaan parinsadan metrin pituiset. Jättöpuuryhmä ja ojanvarren pikkukuuset ovat ainoat jäljelle jääneet puut.
 Tero Kurula on jatkanut metsäkoneyrittäjänä isänsä saappaanjäljissä. Taisto Kurula tuli hakkuupalstalle tarkastamaan, miten pojan ja pojanpojan urakka etenee. Janne Langen / Yle
 Palstalla möyrii myös toinen työkone. Sen ohjaimissa on Teron nuorin poika  Eetu Kurula , 20. Eetun tehtävänä on ajaa isän kaatamat rungot tien varteen, kukin kokoluokka omiin kasoihinsa. Sieltä ne tulee noutamaan kolmas Kurula, Teron veli  Toni , joka vastaa perheen yrityksen tukkirekoista.
 Tero uskoo, että avohakkuut pysyvät metsänhoidon työkalupakissa vielä pitkään.
 – Mutta voi olla, että Eetu saa tulevaisuudessa käsitellä paljon enemmän jatkuvan kasvatuksen metsiä. Me olemme metsäammattilaisia, ja teemme sitä mitä metsänomistajat haluavat. Jos tilataan yläharvennuksia, niin sekin kyllä hoituu.
 - Metsässä en pelkää mitään. Täällä tuntee olevansa turvassa ja tietää mitä tekee. Voi olla oma ittensä, Tero Kurula sanoo. Janne Langen / Yle
 Tero on pienestä pitäen kulkenut metsissä, marjastanut, sienestänyt, metsästänyt ja etsinyt mielenrauhaa silloin kun elämä on kolhinut. Hän jatkaa oman isänsä ammattia ja toivoo, että metsät säilyvät monimuotoisina myös tuleville sukupolville.
 – Ehkä minuakin vielä joku joskus kutsuu vaariksi. Haluaisin, että minun lapsenlapsillani olisi monimuotoista metsää missä kulkea ja marjastaa. Sellaista, missä on monenikäisiä ja monenlajisia puita, ei mitään puupeltoja.
 Katso Perjantai-dokkari: Lempeä avohakkaaja nyt Yle Areenassa.
 Lue lisää:
 Suojellun metsän avohakkuusta nousi meteli Lieksassa – luontokartoittajan mukaan arvokkaita Natura-alueita tuhotaan hakkuilla myös muualla
 Lähes 700 hehtaaria yhteismetsää muuttuu luonnonsuojelualueeksi Inarissa – kyseessä yksi hallituskauden suurimmista suojelutoimista
 Luonnonsuojelun lisääminen uhkaa metsäteollisuuden puunsaantia – Tutkija: Jo nykyhakkuita ja luonnonsuojelua vaikea yhdistää

Voiko avohakkaajakin rakastaa metsää? “Toivon, että lapsenlapsille periytyisi monimuotoinen metsä”, sanoo satavuotiaita kuusia kaatava Tero Kurula


Summary: Regina Rask on Puoli seitsemän-ohjelman toimittaja, joka rakastaa museoita. Viikolla 38 Puoli seitsemässä vietetään museoviikkoa, jonka aikana hän vierailee erilaisissa museoissa ympäri Suomen.

Museot, näyttelyt sekä historiallisten paikkojen ja rakennusten suojelu

Kävin tässä taannoin traktorimuseossa. Kävelin keskellä koneiden rivistöjä tuntien itseni aika lailla ulkopuoliseksi. Vaikka työkoneet olivat hienoja, tuntui ettei minulla ollut mitään kosketuskohtaa niihin. Se muuttui, kun juttelin museon perustajan kanssa.
 ”Jonkun on kerättävä tätä vanhaa konekaartia nykysukupolville ja tuleville sukupolville  nähtäväksi millä isoisä on tuottanut hänen isälleen leipää ja ruokaa,” hän sanoi.
 Vaikka en olekaan maalaistalosta, traktorit olivat tuottaneet ruokaa myös minulle, minun vanhemmilleni ja heidän isovanhemmilleen. Niillä on merkitys, joka ei välttämättä avaudu heti. Niitä pitää toden totta kerätä talteen ja esitellä, koska leipä ei ilmesty suoraan kauppoihin valmiiksi siivutettuna.
 Leivällä on tausta ja historia ja se on syytä muistaa tai voi olla, että eräänä päivänä leipää ei enää ole.
 Lajina kuulumme ihmisapinoihin, mutta toisin kuin simpanssit tai vaippapaviaanit me olemme varmistaneet lajimme selviämisen muuttuvissa olosuhteissa. Toistaiseksi ei ole löydetty muuta syytä ihmisen ylivertaisuudelle kuin kykymme siirtää tietoa ja oppia sukupolvelta toiselle.
 Museot erottavat meidät muista eläimistä.  Museot opettavat meille, ettemme ole holtittomasti tuulessa lentäviä haavan lehtiä vaan omalta pieneltä osaltamme osa jatkumoa. Unohdammeko bittihuumassamme, että ihmisapinan peukalot kehittyivät nykyisen kaltaisiksi jotta voisimme tarttua johonkin konkreettiseen?
 Suomessa on yli tuhat museota. Niistä yli 300 on ammatillisesti hoidettuja, auki ympäri vuoden. Kaikki museot, suuret ja pienet kertovat omalla tavallaan meistä ja menneisyydestämme. Vaikka olisimme minkälaisia cityhipstereitä, joka ikinen kotiseutumuseoiden kirnu ja viikate ansaitsevat arvostuksemme. Niillä esivanhempamme ovat ruokkineet vanhempamme.
 Meitä ei olisi ilman niitä.
 Museot eivät kuitenkaan vain dokumentoi menneisyyttä. Ne rakentavat myös tulevaisuutta.  Aikaulottuvuus ja muutokset ovat museoiden oma juttu. Museoiden yhteiskunnallinen rooli tulee vain vahvistumaan. Niillä on tehtävä kulttuurisesti, sosiaalisesti ja ekologisesti kestävän yhteiskunnan rakentamisessa.
 Opetus- ja kulttuuriministeriön museopoliittisessa ohjelmassa on linjattu museoalan keskeiset menestystekijät vuoteen 2030. Visiona on, että silloin Suomessa on Euroopan ajankohtaisimmat museot ja innostuneimmat asiakkaat. Sitran rahoittama Dynamo-hanke luo sekin museoille uusia toimintatapoja.
 Museot ovat muutakin kuin vanhoja maataloustyökaluja. Museo on miljoona asiaa. Ne voivat tarjota modernia taidetta, joka haastaa ja houkuttelee ajattelemaan uudella tavalla tai klassista taidetta, joka kertoo maailmasta, josta me olemme peräisin. Museot voivat esitellä valokuvia, jääkaappeja, leluja, kampaamoalan esineitä tai traktoreita.
 Museoille ei ole rajoja. Ne voivat olla jopa seinättömiä.
 Toivottavasti kaikkien säästöjen ja muuttuvan maailman keskellä älyämme varmistaa, että kultturiperintömme säilyy tuleville sukupolville. Meitä eivät erota muista eläimistä avaruusmatkat vaan nimenomaan päinvastainen. Se, että jalkamme ovat tukevasti maan pinnalla, että tiedämme, missä seisomme ja miten siihen on päädytty.
 Museoilla on tässä ratkaiseva rooli. Rakastetaan museoitamme. Pidetään niistä huoli.

Regina Raskin blogi: Mitä käynti traktorimuseossa opetti minulle


Summary: Marttaliitossa arvellaan, että luonnontuotteiden suosion myötä pihlajanmarjan käyttökin voi olla nouseva trendi. Marjan maku taittuu ensimmäisen pakkasyön tai muutaman tunnin pakastamisen jälkeen.

Pihlajissa riittää taas marjoja.
 Runsas sato on innostanut säilöntähommiin monen ensikertalaisenkin.
 Myös alahärmäläinen  Raija Hietakangas  on kokeillut ensimmäistä kertaa, mitä pihan punaisena hehkuvien puiden marjoista voisi tehdä.
 – Kiinnosti mitä on omassa pihapiirissä, joten oikeastaan pihlajanmarjan maku oli positiivinen yllätys, Hietakangas sanoo.
 Hietakangas on sitä mieltä, että kun luonnon keskellä asutaan, siitä kannattaa ottaa hyöty irti.
 Nyt keittiössä on jalostettu sangollinen marjoja, joista on syntynyt jo pyreetä, rouhetta ja hilloa. Hillossa Hietakangas sekoitti pihlajanmarjaan omenaa.
 – Halusin kokeilla miedomman kautta eli siksi omenan kanssa. Hillossa on yksi osa omenaa ja kolme osaa pihlajanmarjaa.
 Raija Hietakangas on säilönyt jo sangollisen pihlajanmarjoja. Kotipihlajassa riittää silti vielä marjoja uusiinkin säilöntäkokeiluihin. Anne Elhaimer / Yle
 Hillo maistuu puurossa ja pyree pakastetaan desin annoksina niin, että se on käyttövalmista vaikka smoothieihin. Rouhetta varten Hietakangas kuivasi marjoja kotiuunissa 8–9 tunnin ajan.
 – Koska kotipihan puissa on vielä reilusti marjoja, voi olla, että säilöminen jatkuu. Omenan tilalle hilloon voisi koittaa ainakin porkkanaa, Hietakangas arvelee.
 Lue seuraavaksi :  Pihlajanmarja on ”superfoodia” – ja sitä on nyt paljon
 Makeimmillaan marjat ovat juuri ennen pakkasten tuloa. Pihlajanmarjat ovat yksiä parhaimpia C-vitamiinin lähteitä kotimaisista marjoistamme.
 Siinä on ruusunmarjan (600 mg), tyrnin (140 mg) ja mustaherukan (128 mg) jälkeen lakan kanssa eniten C-vitamiinia (60 mg). Paljon enemmän kuin esimerkiksi puolukassa (11 mg) ja mustikassa (7 mg)*.
 Pihlajanmarjoista löytyy myös muun muassa paljon hyviä flavonoideja sekä terveellisiä oransseja väriaineita eli karotenoideja aivan kuin porkkanoista.
 Tänä syksynä pihlajat notkuvat marjoista. Sato vaihtelee hyvin paljon vuosittain. Jaana Polamo / Yle
 Pihlajanmarja on aliarvostettu.
 – Se on todella harmillista, koska pihlajanmarja on todellista superfoodia. Ehkä ihmiset vierastavat sitä, koska sen maku raakana on karvas ja se on kovakuorinen, sanoo kotitalousasiantuntija  Salla Kinnunen  Marttaliitosta.
 Useimmat luonnonmarjat ovat myös hyviä ravintokuidun lähteitä, ne sisältävät kuitua enemmän kuin hedelmät. Marjoista runsaskuituisimpia ovat lakka, variksenmarja ja pihlajanmarja.
 – Jos tekee pihlajanmarjoista mehua, kannattaa jäljelle jääneistä kuorista ja siemenistä tehdä vaikka sosetta, jotta saa tärkeät kuidut talteen. Kuidut auttavat esimerkisi suolistoa pysymään kunnossa, kertoo kotitalousasiantuntija  Hanni Kuronen  Keski-Suomen Martoista.
 Nouseva trendi
 Kehittämispäällikkö  Emmi Tuovinen  Marttaliitosta arvelee, että pihlajanmarjan säilöntää on kokeillut tänä vuonna useampikin ensikertalainen, koska marjasato on ollut runsas.
 Lisäksi, pihlajanmarja on helposti tunnistettavissa, mikä helpottaa sen käyttöä.
 Varsinaisesta buumista ei ole ehkä silti kyse, ainakaan vielä, vaikka luonnontuotteet kuten sienet ja marjat kiinnostavatkin suomalaisia tällä hetkellä.
 – Pihlajanmarjasta herää keskustelua, mutta ei se ole vielä hittiaihe. Uskon, että luonnontuotteiden hyödyntäminen on nouseva trendi ja kiinnostus jatkuu, Tuovinen sanoo.
 Tällä hetkellä pihlajanmarjaresepteistä suurin osa lienee vielä perinteisiä. Reseptit ovat niitä, mitä on käytetty pitkään, vaikka tuotteiden käyttötapa muuttuisikin.
 Mikään ei kuitenkaan estä sitä, etteikö pihlajanmarjasta olisi kehitettävissä uusi, terveellinen menestystuote suomalaiseen keittiöön, Toivonen arvelee.
 Pihlajanmarjasadota tehtyjä herkkuja: pihlajanmarjarouhe, pihlajanmarja-omenahillo ja pihlajanmarjapyree. Anne Elhaimer / Yle
 Pakkasen kautta kattilaan
 Pihlajanmarjaa kannattaa maistaa ennen poimimista, sillä marjojen  happamuus vaihtelee puissa . Aurinkoisilla paikoilla kasvaneet pihlajanmarjat ovat makeampia kuin vieressä varjossa kypsyneet. Marjat tulee myös poimia täysin kypsinä, jolloin marjan väri on tummanpunainen.
 Kitkerä maku laimenee marjaa jalostettaessa.
 Ennen kokkailuun ryhtymistä pihlajanmarjoja kannattaa pakastaa hetki. Kylmäkäsittely vähentää entisestään karvasta makua.
 Pihlajanmarja sopii erinomaisesti erilaisiin mehuihin, soseisiin ja puuroihin. Pihlajanmarjoista voi tehdä vaikka vispipuuroa aivan kuin puolukoista. Mehuksi sitä voi höyrystää kuin viinimarjamehua tai tehdä tuoremehua ilman keittämistä ja mehumaijaa.
 – Pihlajanmarjoista saa tehtyä helposti raakamehua aivan kuin puolukoista. Silloin tärkeät ravintoaineet säilyvät myös hyvinä. Raakamehua voi vielä juotaessa laimentaa oman maun mukaan, sanoo kotitalousasiantuntija Hanni Kuronen.
 Pihlajanmarjoista tehdyn raakamehun pehmeä maku yllättää. Marjan kitkerä maku laimenee sitä jalostettaessa. Jaana Polamo / Yle
 Omena sopii hyvin pihlajanmarjan kaveriksi. Sitä voi lisätä pihlajanmarjamehuihin tai -soseisiin tuomaan lisää makeutta ja vaihtelua.
 Pihlajanmarjoja voi myös kuivata.
 – Kuivattua marjaa voi jauhettuna lisätä smoothieen tai vaikka leipoessa sämpylätaikinaan. Tulee ehkä enemmän käytettyä kuin esimerkiksi hyytelöä, joka on varmasti pihlajanmarjoista tunnetuin tehty tuote, sanoo Kuronen.
 Pihlajanmarjat kuuluvat jokamiehenoikeuksiin
 Pihlajasta voi keväällä hyödyntää myös lehtiä ja kukkien nuppuja. Niiden maku on mantelimainen.
 – Silloin kun lehdet ovat vasta puhkeamaisillaan, silmuja ja nuppuja voi käyttää salaateissa ja esimerkiksi teenä, kertoo Kuronen.
 Pihlajanmarjoja ei kannata poimia teiden varrelta. Marjat on syytä myös huuhdella hyvin ennen käsittelyä. Jaana Polamo / Yle
 Pihlajanmarjat  kuuluvat jokamiehenoikuksiin , mutta niitä ei saa kerätä toisten pihapiiristä. Esimerkiksi Helsinki ja Jyväskylän kaupunki antavat luvan poimia pihlajanmarjoja omista puistoistaan ja muilta alueiltaan.
 – Jos niitä poimii kohtuudella, saa toki kerätä. Pitää vaan huolen, ettei puu vahingoitu, esimerkiksi oksat eivät taitu niitä kerättäessä, kertoo puistomestari  Jari Moilanen  Jyväskylän kaupungilta.
 Teollisuudessa pihlajanmarjaa hyödynnetään hyvin vähän. Ostomäärä vaihtelee vuosittain 0 kilosta 50 000 kiloon.
 *C-vitamiinin määrä 100 grammassa tuoreita marjoja. Lähde: Finelli.fi
 Lue seuraavaksi:
 Pihalajat notkuvat nyt superruokaa – pakastaminen poistaa happamuutta marjoista
 Suomalaiset jokamiehenoikeudet – maailman laajimmat oikeudet mennä metsään!
 Hapokas marja kesyyntyy pakkasessa – Keittiömestari suosii pihlajanmarjaa smoothien ainesosana
 Pihlajanmarja punertaa ja koivunlehti kellertää – syksyn merkit eivät olekaan syksyä
 Mitä ajatuksia juttu herätti? Voit osallistua keskusteluun maanantaihin 20.9. kello 23 saakka.

Mehua, pyreetä, hilloa ja rouhetta – marjoista notkuvat pihlajat ovat tänä vuonna innostaneet myös ensikertalaiset kokeiluihin, katso videolta raakamehun ohje