Summary: Monet yhtiöt julkistavat tänään osavuosikatsauksiaan. Kokoamme tuloksia tähän artikkeliin.

Yle seuraa tässä jutussa keskiviikon tulospäivää. Osavuosikatsauksensa julkistavat tänään muun muassa Sanoma, Posti, OP Ryhmä ja Neste.
 OP jatkoi vahvalla tuloksella – viime vuoteen verrattuna selvä parannus
 Vuoden alusta laskettu tulos ennen veroja on noussut peräti 63 prosentilla 858 miljoonaan viime vuoden 526 miljoonasta. Petteri Bülow / Yle
 OP Ryhmä jatkoi kuluvan vuoden vahvaa tulostaan heinä-syyskuussa, jolloin tulos ennen veroja nousi 297 miljoonaan euroon viime vuoden 239 miljoonasta.
 Vuoden alusta laskettu tulos ennen veroja on noussut peräti 63 prosentilla 858 miljoonaan viime vuoden 526 miljoonasta.
 Toimitusjohtaja  Timo Ritakallio  kertoi kaikkien kolmen liiketoimintasegmentin eli vähittäispankin, yrityspankin ja vakuutustoiminnan parantaneen tulostaan merkittävästi.
 Neste ennakoi epävakauden jatkuvan – liikevoitto laski hieman
 Nesteen vertailukelpoinen liikevoitto laski heinä-syyskuussa hieman päätyen 368 miljoonaan euroon Stefan Härus / Yle
 Nesteen vertailukelpoinen liikevoitto laski heinä-syyskuussa hieman päätyen 368 miljoonaan euroon, oltuaan vuotta aiemmin 373 miljoonaa. Uusiutuvien tuotteiden vertailukelpoinen liikevoitto oli 300 miljoonaa euroa, laskien viime vuoden 352 miljoonasta.
 Toimitusjohtaja  Peter Vanacker  kiitti tulosta vahvaksi ja totesi, että uusiutuvien tuotteiden myyntimäärät olivat suuret ja segmentti pystyi säilyttämään hyvän myyntimarginaalin tiukoista raaka-ainemarkkinoista huolimatta.
 Vanacker totesi, että tulevia näkymiä hämärtävät epävarmuus koronapandemian kehityksestä ja vaikutuksesta maailmantalouteen.
 Sanoma kasvatti tulosta ja liikevaihtoa – osingon toinen erä maksetaan
 Mediakonserni Sanoma kasvatti heinä-syyskuussa liikevaihtoaan 486 miljoonaan euroon ja nosti samalla operatiivista liikevoittoaan ilman hankintamenojen poistoja liki kolmanneksella 147 miljoonaan.
 Liikevaihto kasvoi absoluuttisin luvuin yli viidenneksellä ja vertailukelpoisin luvuin kahdeksan prosenttia. Taustalla olivat espanjalaisen oppimateriaaliyhtiö Santillanan osto sekä Media Finlandin vahva kasvu.
 Sanoman hallitus päätti samalla, että yhtiö maksaa osinkonsa toisen erän. Summa on 0,26 euroa.
 Lue myös:
 Yle seurasi tulospäivää: Valmetin heinä-syyskuu selvästi viimevuotista parempi, UPM latoi pöytään ennätysluvut, pandemia moukaroi Finnairia

Yle seuraa tulospäivää: OP jatkoi vahvalla tuloksella, Nesteen liikevoitto laski hieman, Sanoma kasvatti tulosta ja liikevaihtoa


Summary: Kuopiolaisessa kauppakeskuksessa on avoinna Halloween-huone, jossa vierailee myös päiväkotiryhmiä. Huoneessa tavataan noita, tehdään tehtäviä ja kuullaan jännittävä satu.

Halloweenin juhlinta on ujuttautunut Suomeen pitkälti päiväkotien kautta. Kurpitsa- ja hämähäkkiaskarteluista meno on laajentunut erilaisiksi tapahtumapäiviksi. Esimerkiksi kuopiolaisessa Hiltulanlahden päiväkodissa on musisoitu yhdessä ja järjestetty naamiaisia vuosien varrella.
 – Kyllä Halloween nostaa mielialaa harmaan syksyn keskellä myös meillä aikuisilla, päiväkodin johtaja  Riitta Nissinen  kertoo.
 Kuopion keskustan kauppakeskuksessa on avoinna tällä viikolla lapsille suunnattu Halloween-teemainen huone. Huoneessa tehdään rohkeutta mittaavia tehtäviä ja lopuksi kuunnellaan jännittävä satu.
 Mukana on myös Hiltulanlahden päiväkodin viisivuotiaista koostuva ryhmä. Pääset mukaan tunnelmaan suorassa lähetyksessä, joka alkaa Yle Areenassa ja tässä jutussa kello 9.55.
 – Viisivuotiaat mittaavat omaa rohkeuttaan tekemisen kautta, Nissinen kertoo.
 Pelkästään osallistuminen ja esimerkiksi toimittajan esittämään kysymykseen vastaaminen on sen ikäisille rohkea teko.
 Noita, haamuja ja hämähäkkejä
 Halloween-huoneessa lapset vastaanottaa noita-akka eli kuopiolaisnäyttelijä  Kati Häyrinen . Huoneessa on hämähäkkejä ja haamuja. Varsinaista rohkeutta mitataan konttaamalla tunneliin, jonka suuaukko on käärmeen avoin kita.
 Lopuksi Häyrinen kertoo vielä kirjoittamansa sadun, joka vie kaukaiseen metsään ja linnaan, jossa asuu noita-akka.
 Sekä lapset että aikuiset ovat olleet innoissaan Halloween-huoneesta.
 – Mukava on ollut huomata, kuinka aikuisetkin eläytyvät lasten riemuun, Häyrinen kertoo.
 Lue lisää:
 Halikon kurpitsapuistossa ensimmäisellä viikolla jopa 70 000 kävijää – yleisöä Hangosta Petsamoon
 Halloween-hauskuuksista ei tarvitse luopua korona-aikanakaan – lastenlääkäri antaa vinkit turvalliseen juhlintaan

Näin lapset mittaavat rohkeuttaan Halloweenin hengessä – katso suorana klo 9.55, miten 5-vuotiaat suhtautuvat huoneeseen, jossa asuu noita


Summary: Asuntojen ja autojen ostaminen kiinnostaa kuluttajia. EK:n Suhdannebarometrin mukaan elinkeinoelämän suhdannetilanne on jatkunut hyvänä.

Kuluttajien luottamus laski lokakuussa verrattuna syyskuuhun, kertoo Tilastokeskus. Taso pysyi kuitenkin edelleen selvästi yli indikaattorin pitkän ajan keskiarvon, joka on -1,7.
 Lokakuun lukema oli 2,7, kun syyskuussa indikaattorin lukema oli 6. Viime vuoden lokakuussa oltiin vielä syvällä koronakuopassa ja lukema oli -6,9.
 EK:n Suhdannebarometrin mukaan elinkeinoelämän suhdannetilanne on jatkunut hyvänä, mutta näkymät ovat vaimentuneet. Barometrin perusteella kiivain kasvuvaihe on jäämässä taakse, sillä suhdannenäkymiä kuvaava saldoluku laski heinäkuusta.
 – Koronasta palautumisen kiivain vaihe on jäämässä taakse, koska vuosi sitten syvin kuoppa oli jo ohitettu. Hyvässä suhdannetilanteessa kasvun esteeksi ovat nousseet hetkeksi taka-alalle jääneet osaavan työvoiman saatavuus, globaalien tarjontahäiriöiden tuomat ongelmat sekä kustannusten nousu. Nämä kaikki lyövät nyt hiekkaa talouden rattaisiin, toteaa EK:n johtaja  Sami Pakarinen  tiedotteessa.
 Palveluissa tilanne on hankala matkailualalla, kun suomalaiset matkustavat ulkomaille, mutta Suomeen ei ole tulijoita entiseen tapaan. Kun kaikkia aloja rassaa alati vaikeutuva työvoiman saatavuusongelma, on yhtälö kasvun jatkumisen kannalta haastava.
 EK:n toimitusjohtaja  Jyri Häkämies  pitää Suomen kannalta olennaisimpana asiana rokotuskattavuuden nostoa.
 – Joudumme kuromaan taas muita kiinni, koska tässäkin olemme jääneet jälkijunaan. Rokotepassi rajoitusten vaihtoehtona olisi pitänyt valmistella jo keväällä, jotta se olisi voitu ottaa aiemmin käyttöön. Samalla se olisi kannustanut rokotteen ottamiseen, Häkämies sanoo tiedotteessa.
  Kuluttajat odottavat hintojen nousevan
 Kuluttajien odotukset kuluttajahintojen noususta olivat selvästi nousussa ja ylitti jo selvästi pitkän ajan keskiarvonsa.
 Omaa rahatilannettaan kuluttajat pitivät erinomaisena. Asunnon ostoaikeita oli monella ja myös suunnitelmat tehdä kotona peruskorjauksia olivat yleisiä. Lisäksi erittäin moni harkitsi auton ostoa seuraavan vuoden aikana.
 Luottamus oli kuten tavallista selvästi vahvinta pääkaupunkiseudulla ja heikointa Itä-Suomessa. Eläkeläisillä oli synkimmät näkemykset tulevasta, kun taas toimihenkilöt olivat toiveikkaimpia.

Kuluttajien ja yritysten luottamus laskivat lokakuussa – kovin nousu on takana


Summary: Silta avataan marraskuussa, ei lokakuussa, kuten kaupunki aikaisemmin kertoi.

Turun Logomon silta otetaan käyttöön keskiviikkona 3. marraskuuta. Sillan päissä olevat portaat ja hissit Ratapihankadulla ja Logomon edustalla avataan tuolloin yleisölle.
 Siltaa ei siis avata lokakuussa, kuten kaupunki aikaisemmin kertoi, mutta tavoitteesta ei jääty kauas.
 Turun kaupunkirakentamisjohtaja  Kimmo Suonpää  ei piilota helpotustaan.
 – Kyllä tämä tietysti on ollut pitkä matka ja mukavaa, että se vihdoin ja viimein saadaan kaupunkilaisten ja muiden kansalaisten käyttöön.
 Turku ei pidä sillalle varsinaisia avajaisjuhlia.
 – Päätimme, että silta avataan keskellä viikkoa, koska urakoitsija seuraa vielä sillan käyttöönottoa. Olisihan sen voinut avata jo tämän viikon perjantaina, kun ei siellä ole kesken enää muuta kuin siivouksia, mutta päätimme nyt kuitenkin siirtää avauksen ensi viikolle. Ei tämä enää päivän päälle ole.
 Vuosien työ tulee päätökseen
 Idea ratapihan ylittävästä kävelysillasta syntyi vuonna 2012, sillan mahdollistava kaavoitus saatiin kuntoon vuonna 2015. Vuonna 2016 suunnittelukilpailun voitti Logomon sillan nykyinen muoto, Jousi.
 Vuonna 2017 rakennusurakan tarjouskilpailun voitti halvimman tarjouksen tehnyt Lemminkäinen. Urakkahinta on reilut 8,5 miljoona euroa.
 – Rakennustyöt aloitetaan elokuun alussa ja urakka valmistuu vuoden 2018 loppuun mennessä, kertoi Turun kaupunki tiedotteessa 6.6.2017.
 Sen jälkeen lukuisista viivästyksistä on voitu lukea uutisia.  Logomon sillan tarinan kertovan minidokumentin voit katsoa täällä.
 Lue lisää:
 Vuosikymmen sitten turkulaiset keksivät rakentaa hienon sillan, ja sen jälkeen kaikki mahdollinen meni pieleen: tämä on Logomon sillan tarina
 Logomon sillan avaaminen siirtyy vielä kerran – silta avataan lokakuussa, aiemmin puhe oli syyskuun puolivälistä

Vuosien työ tulee päätökseen – Turun Logomon silta sai viimein avajaispäivän


Summary: Britanniassa korkeimman oikeuden kaksipäiväisen kuulemisen lopputulokseen saattaa vaikuttaa Julian Assangen terveydentila.

Yhdysvaltain hallitus yrittää saada kumotuksi Britannian tuomioistuimen päätöksen tietovuotosivuston Wikieaksin perustajan  Julian Assangen  luovutuksesta Yhdysvaltoihin.
 Tammikuussa Britannia kieltäytyi luovuttamasta Assangea Yhdysvaltoihin, jossa tätä syytetään vakoilusta. Tuomari perusteli päätöstä Assangen mielenterveyden tilalla.
 Yhdysvalloissa Assange voi saada jopa 175 vuoden vankeustuomion.
 Korkeimman oikeuden kaksipäiväisessä kuulemisessa Yhdysvallat yrittää saada kumotuksi Britannian luovutuspäätöksen.
 Assangen terveydentila voi vaikuttaa päätökseen
 Tammikuussa Britannian tuomioistuin totesi, että 50-vuotias Assange voisi tehdä itsemurhan, jos hänet luovutetaan Yhdysvaltoihin.
 USA sanoi tammikuussa olevansa äärimmäisen pettynyt päätökseen. Yhdysvaltojen mukaan Assangen puolustus johti tuomaria harhaan. Psykiatrian alan asiantuntija  Michael Kopelmanin  väitetään salanneen joitain Assangen terveystietoja, kuten sen, että Assange oli siittänyt kaksi lasta asuessaan Ecuadorin Lontoon-suurlähetystössä.
 Britannian tuomioistuin sivutti Yhdysvaltain asiantuntijioden lausunnon, jonka mukaan Yhdysvalloissa Assangea suojeltaisiin itsemurhalta.
 Tuomari perusteli päätöstään sillä, että Yhdysvallat ei voi taata Assangen turvallisuutta "ankarista oloistaan tunnetuissa vankiloissa" ja huomautti, että yhdysvaltalainen seksuaalirikollinen  Jeffrey Epstein  onnistui tappamaan itsensä vankilasellissä ympärivuorokautisesta valvonnasta huolimatta.
 Brittiläisen  Guardianin mukaan  Yhdysvaltojen lupaus siitä, ettei Assangea pidettäisi korkeimman turvallisuustason vankilassa voi olla puolustukselle kova pala. Yhdysvaltojen mukaan Australian kansalaisena Assange voisi myös suorittaa vankeusrangaistuksensa kotimaassaan.
 Julian Assange oikeudessa Lontoossa tammikuussa 2020.
Facundo Arrizabalaga / EPA
 Oikeustaistelu voi jatkua vuosia
 Elokuussa Britannian korkein oikeus hyväksyi Yhdysvaltain hallituksen pyynnön valittaa Assangen luovutuspäätöksestä.
 Assange joutuu kuitenkin todennäköisesti odottamaan ratkaisua Britannian vankilassa vielä pitkään.
 Jos korkein oikeus hyväksyy Yhdysvaltain valituksen, asia palautuu alemman oikeusasteen tasolle uutta luovutuspäätöstä varten. Jos Britannia häviää asian käsittelyn, se voi valittaa korkeimpaan oikeuteen.
 Britannia pidätti Assangen vuonna 2019. Ennen sitä Assange asui seitsemän vuotta Ecuadorin Lontoon-suurlähetystössä välttääkseen luovuttamisen Ruotsiin.
 Ruotsissa Assangea syytettiin seksuaalirikoksista, mutta Ruotsi luopui syytteistä vuonna 2019.
 Tammikuussa Britannian tuomioistuin päätti, että Assange ei pääse vapaaksi takuita vastaan, sillä hänen epäiltiin pakenevan maasta. Esimerkiksi Meksiko  on tarjonnut  Assangelle turvapaikkaa.
 Yhdysvalloissa Assangea vastaan nostettu 18 syytettä
 Yhdysvallat syyttää Assangea vakoilulajin rikkomisesta ja hakkeroimisesta. Syytteet liittyvät Wikileaksin vuonna 2010 julkaisemiin tiedostoihin.
 Wikileaks julkaisi 500 000 salaiseksi luokiteltua asiakirjaa, joissa oli tietoja Yhdysvaltain sotilasoperaatiosta Afganistanissa ja Irakissa.
 Muiden muassa Toimittajat ilman rajoja -järjestö on vedonnut Yhdysvaltain presidentti  Joe Bideniin , jotta Yhdysvallat luopuisi luovutusvaatimuksistaan. Järjestön mukaan Wikileaksin perustajan panos yleisön edun mukaiseen raportointiin on ollut suuri.
 Vuonna 2016 Assange pyysi armahdusta Yhdysvaltain entiseltä presidentiltä  Donald Trumpilta . Vaalikampanjansa aikana Trump oli hyötynyt Assangen julkaisemasta demokraattipuolueen sisäisiä sähköposteista.
 Lue myös:
 Wikileaksin perustaja Julian Assange ei pääse vapaaksi takuita vastaan
 Assangen asianajaja: Trump lupasi armahtaa Assangen, jos tämä kertoisi kuka hakkeroi demokraattipuolueen sähköpostit
 YK:n erityistarkkailija: Donald Trumpin pitäisi armahtaa tietovuotaja Julian Assange
 Assangen luovutusoikeudenkäynti jatkuu koronatauon jälkeen – naisystävältä pääministerille kymmenientuhansien allekirjoittama vetoomus

Yhdysvallat yrittää saada kumotuksi Wikileaksin perustajana tunnetun Julian Assangen luovutuskiellon – tästä on kyse pitkässä oikeustaistelussa


Summary: Tuontikoiriin liittyy tautiriski. Osa taudeista on riski myös ihmiselle. Kielimatotartunnan saanut koira oli tuotu Suomeen Espanjasta.

Suomesta on löytynyt ensimmäistä kertaa koiran kielimatotartunta. Helsingin yliopisto kertoo, että Linguatula-kielimatotartunta paljastui sen jälkeen, kun koira oli yskinyt lattialle muutaman senttimetrin pituisen loisen, jonka omistaja toimitti eläinlääkärille tutkittavaksi.
 Koira oli tuotu Espanjasta Suomeen.
 – Koirien tuontiin voi liittyä riski uusista taudeista, joista osa on riski myös ihmiselle. Kattava diagnostiikka ja loislääkitys ennen koiran tuontia sekä seuranta myös tuonnin jälkeen auttavat hallitsemaan riskejä, sanoo yliopistonlehtori  Anu Näreaho  Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisestä tiedekunnasta.
 Linguatula serrata -loista esiintyy Euroopassa erityisesti Romaniassa, mistä tuoduilla koirilla sitä on löytynyt eri maissa.
 Lajin pääisäntinä toimivat koiraeläimet ja väli-isäntinä esimerkiksi märehtijät. Koiran ulosteen ja eritteiden mukana leviävät munat voivat toimia tartuntalähteenä myös ihmiselle. Koira voi saada tartunnan, jos se syö infektoitunutta naudan, lampaan tai jonkin muun kasvinsyöjäeläimen elimiä.
 Linguatula-kielimato voi kasvaa jopa kahdeksansenttiseksi.
 Matomaisesta ulkonäöstä ja kutsumanimestään huolimatta kyse on äyriäisestä.

Koiralta löytyi Suomessa ensimmäistä kertaa kielimatotartunta – voi tarttua myös ihmiseen


Summary: Vapaaehtoiseen asepalvelukseen hakevien naisten määrä on viime vuosina harpannut ennätysmäisen korkoeaksi. Myös muu puolustuskoulutus kiinnostaa naisia. Puolustusvoimissa tavoitteet ovat vieläkin korkeammalla.

Asepalvelus avautui naisille Suomessa vuonna 1995. Noin 15 vuodessa vapaaehtoisen asepalveluksen on suorittanut noin 10 000 naista.
 Alkuvuosina inttiin hakeneiden naisten määrä vaihteli vuosittain runsaasta 400:stä hiukan yli 800:aan. Vuonna 2017 tapahtui ensimmäisen kerran harppaus yli tuhanteen hakijaan ja siinä on pysytty siitä lähtien.
 Tänä vuonna lyötiin aiemmat ennätykset ja asepalvelukseen haki 1675 naista.
 Puolustusvoimien tavoitteena on nostaa naisten hakemusmääriä vielä tästäkin.
 Tähtäimessä on saada vuosittain palvelukseen noin 2000 naista.  Siihen pyritään lisäämällä aiheesta tiedottamista. Samaan suuntaan ohjaavat myös  uudistuneet ja sähköiset sivustot , joiden kautta naiset hakevat vapaaehtoiseen asepalvelukseen.
 Miksi naiset hakeutuvat?
 Valmennus- ja turvallisuuskursseja muun muassa naisille järjestävän Maanpuolustuskoulutusyhdistys MPK:n koulutuspäällikkö  Satu Virtanen  arvioi, että syitä naisten viimeaikaiseen kiinnostukseen on monta.
 Kun intin käyneitä naisia on Suomessa jo 10 000, monen tuttavapiiristä alkaa löytyä reserviläisiä naisia.
 – Lähipiirissä on monella jo kokemusasiantuntijoita, joilla on tarjota esimerkki ja käytännön tietoa. Myös Ylen Naissotilaat-sarja on näyttänyt, millaista armeijassa on, analysoi Virtanen.
 Naissotilaista  on tehty kolme tuotantokautta 2018, 2019 ja 2020. Ne on katsottavissa Yle Areenasta.
 Kapteeni  Timo Miettinen  Maavoimien esikunnasta toteaa, että yhtä selitystä ei varmasti löydy. Armeijan käyneiden kokemukset sekä puolustusvoimien medianäkyvyys vaikuttanevat.
 Naisille tehdyissä kyselyissä korostuvat oma kiinnostus, halu kokea uutta ja sotilastaitojen oppiminen.
 "Halusin näyttää, että pystyn"
 Tampereella asuva  Ronja Thil  toimii kurssinjohtajana marraskuussa Kainuun prikaatissa Kajaanissa järjestettävällä  Intti tutuksi naisille  -kurssilla.
 Viikonloppukoulutuksesta vastaa Maanpuolustuskoulutusyhdistys MPK ja kurssi on tarkoitettu 16-18-vuotiaille naisille ja tytöille, jotka harkitsevat asepalvelukseen hakeutumista.
 Ronja Thil suoritti oman asevelvollisuutensa Kainuun prikaatissa tulenjohdossa 2018-2019. Ronja Thilin kotialbumi
 Kurssinjohtaja itse on käynyt asepalveluksen 2018-2019. Inttiin menolle oli monta syytä.
 – Ensimmäisenä kai halusin näyttää itselleni, että minäkin pystyn siihen, vaikka olen pikkuinen, enkä silloin ollut kaikkien vahvimmassa tai nopeimmassa kunnossa, Thil sanoo.
 Henkilökohtaisten syiden lisäksi taustalla oli laajempiakin näkökulmia.
 – Oli myös maanpuolustushenki ajatuksena. Mietin, että haluan puolustaa tätä maata ihan samalla tavalla kuin kuka vain mies tai kuka vain ylipäätään. Tasa-arvoakin ajattelin siinä mielessä, että kun sinne miehet laitetaan, niin jos minä siihen pystyn, niin haluan tehdä sen. Onneksi lähdin!
 Valmennukselle on kysyntää
 Ronja Thil kouluttautui Kainuun prikaatissa tulenjohtotehtäviin. Hän viihtyi armeijan vihreissä puolitoista vuotta, kävi Reserviupseerikoulun ja on nyt reservin vänrikki.
 Thil huomasi kaipaavansa inttielämää siviiliin palattuaan. Hän hakeutuikin tehtävään, jossa välillä pääsee kurkistamaan telttamajoitukseen, sotkuun eli Sotilaskotiin sekä kassulle eli kasarmille.
 Thil on ollut vapaaehtoisena kouluttajana kahdella Maanpuolustuskoulutusyhdistys MPK:n kurssilla Kajaanissa. Marraskuussa hän vetää siellä kolmatta naisille intin saloja avaavaa kurssia.
 Kursseilla mietitään paljon, pärjääkö siellä, ja viitsiikö sinne lähteä, kun on pienikokoinen tai ei ole superurheilijan kunnossa  kurssinjohtaja Ronja Thil
 Kiinnostus kurssia kohtaan on kova. Ilmoittautuminen on vielä menossa, mutta hakijoita on ollut nelisenlymmentä, kun aiemmilla kursseilla koko vahvuus on ollut alle 30.
 Samoin MPK:n muille armeijaan valmentaville kursseille on hakeutunut runsaasti naisia koko maassa. Esimerkiksi nuorille suunnatuille Intti tutuksi nuorille ja Kunnossa inttiin -kursseille noin 70 % osallistujista on ollut tyttöjä.
 – Yleisesti ottaen voi sanoa, että kurssit ovat suorittuja siellä, missä niitä on järjestetty jo jonkin aikaa ja hyvä maine on kiirinyt. Näin on esimerkiksi Hattulassa järjestettyjen kurssien osalta, jotka yleensä ovat aina täynnä, kertoo Satu Virtanen MPK:sta.
 Naiset kaipaavat tietoa
 Miesten polku asepalvelukseen on selkeä, jos päättää valita asepalveluksen. Kutsunnat ohjaavat oikeaan paikkaan oikeaan aikaan.
 Naisten on nähtävä palvelukseen hakeutumisessa enemmän vaivaa, vaikka puolustusvoimat onkin kehittänyt sähköisen sivuston, jossa on tarjolla tarpeellisia linkkejä. Tie asepalvelukseen alkaa sähköisellä tai paperisella hakemuksella. Lisäksi naisten on itse hakeuduttava lääkärintarkastukseen.
 MPK:n Satu Virtanen toteaa, että ehkä myös tästä syystä armeijaan valmentavat kurssit kiinnostavat naisia. Niissä selvitetään käytännön yksityiskohtia.
 Melissa Häkkinen esiintyi Naissotilaat- sarjassa kolmannella tuotantokaudella. Bastella Media Oy
 Kursseilla saa myös varmuutta intin vaatimuksista.
 Valmentavia koulutuksia naisille vetänyt Ronja Thil on huomannut, että naisia askarruttaa, pärjääkö armeijassa miesten rinnalla.
 – Kursseilla mietitään paljon, pärjääkö siellä, ja viitsiikö sinne lähteä, kun on pienikokoinen tai ei ole superurheilijan kunnossa.
 Thil kertoo itsekin pienikokoisena olevansa hyvä esimerkki siitä, että fyysisyys ei ole kaikki kaikessa.
 – Olen pystynyt omien kokemusten pohjalta kertomaan, että kyllä siellä pärjää, jos asenne vaan on se, että haluaa pystyä siihen. Jos ei fyysisiltä ominaisuuksiltaan kaikessa pärjää, kaveri auttaa. Vastineeksi voi auttaa kaveria jossain muussa.
 Intti tutuksi naisille -koulutuksessa Kajaanissa naiset saavat vastauksia kysymyksiinsä, tutustuvat kasarmielämään sekä sotilaan varusteisiin. Teltassakin yövytään.
 – Monesti on jännittävin osuus, kun pääsee pimeässä nukkumaan ja pitämään kipinävuoroja yöllä. Totta kai myös sotkuun eli Sotilaskotiin tutustutaan ja käydään hakemassa munkit viikonlopun aikana, kertoo Thil.
 Millaisen kuvan kurssinjohtaja antaa kurssilaisille omasta armeija-ajastaan?
 – Olihan siellä niitä vastoinkäymisiä ja koettelemuksia, mutta kokonaisuutena se oli todella antoisa. Pääsin tekemään kaikkia asioita, mitä odotinkin ja ylittämään itseni. Se oli mahtava kokemus!
 Lue myös:
 Armeijassa pääsee kohta eturivin sotilaaksi vaikka fyysinen kunto ei aivan riitäkään – uusi palveluskelpoisuusluokka sopii vaikka it-osaajille
 Naisia haki armeijaan taas ennätysmäärä ja yksi heistä on Anniina Paananen – silti menee vielä vuosia ennen kuin Suomessa nähdään naiskenraali
 Erikoisjoukkojen koulutukseen Uttiin halutaan nyt vain naisia – miehet joutuneet rauhanturvaajina tilanteisiin, joissa naiset eivät ole saaneet puhua heille

Tuttujen kokemukset ja tv-sarja viitoittavat tietä: vapaaehtoinen asepalvelus ja puolustuskoulutus kiinnostavat naisia enemmän kuin ennen


Summary: Opetusministeri Li Andersson haluaa löytää ratkaisuja varhaiskasvatuksen pitkään jatkuneisiin ongelmiin. Kaikesta huolimatta viranomaisen valvontaohjelman tulokset näyttävät hyviltä.

Varhaiskasvatuslakia tarkennettiin elokuussa, mutta siinä on edelleen porsaanreikä. Henkilöstömitoitukseen liittyvä reikä voi johtaa arjen hankaluuksiin, työntekijöiden jaksamisongelmiin ja jopa lasten turvallisuuden vaarantumiseen.
 Ammattijärjestö Tehy on tehnyt päiväkodeissa työskenteleville jäsenilleen kyselyn syyskuussa.  Sen mukaan  jopa lähes puolet lapsen päivähoidosta on aikaa, jolloin päiväkotiryhmässä ei ole tarpeeksi kasvattajia. Tehyn kyselyyn vastasi yli 1500 jäsentä. Tehy edustaa lastenhoitajia, sosionomeja ja myös opettajien tehtävissä toimivia työntekijöitä.
 – He kaikki ovat äärimmäisen sitoutuneita työhönsä ja tykkäävät lasten kanssa olemisesta. He näkevät oman työnsä arvon, mutta heillä ei ole mahdollisuutta tehdä työtä niin hyvin kuin he haluaisivat. Tämä on työntekijöiden ryhmä, joka joutuu venymään ihan hirveästi. Ryhmät ovat isoja ja laissa on porsaanreikää. Työolot syövät halukkuutta alalle, sanoo Tehyn sosiaalipoliittinen asiantuntija  Eva Siitonen .
 Elokuussa tarkentunut varhaiskasvatuslaki velvoittaa huolehtimaan siitä, että esimerkiksi koulutuksien ja lomienkin aikana henkilöstöä on päiväkodeissa tarpeeksi – siis ennakoimaan ennalta tiedettyjä poissoloja. Näin on pitänyt toimia aiemminkin, mutta laki on aiemmin ehkä antanut enemmän tulkinnanvaraa.
 Myös yllättäviin sairastumisiin on löydettävä sijainen. Laki kuitenkin edelleen sallii hetkellisesti järjestelyaikaa. Lakiin lisättiin myös työntekijöille ilmoitusvelvollisuus epäkohdista.
 Silti ongelman keskiössä on yhä henkilöstömitoitus - laki määrittelee mitoituksen koko päiväkodin tasolla mutta ei puutu ryhmäkohtaisiin eroihin. Tehy vaatii, että varhaiskasvatuksessa pitää siirtyä ryhmäkohtaiseen henkilöstömitoitukseen.
 – Jos saa toivoa, niin kirjaisin lakiin, että henkilöstömitoituksen pitää toteutua ryhmäkohtaisesti koko päivän ajan. Poikkeamismahdollisuuksia ei olisi.
 Tehyn Siitosen mukaan uusi kirjaus edesauttaisi vakituisten varahenkilöiden palkkaamista ja toisi työrauhaa päiväkoteihin.
 Päiväkotien hankala tilanne on ollut julkisuudessa laajasti viime viikkoina. Päiväkotien on kerrottu kärsineen  pitkään jatkuneesta työvoimapulasta  ja JHL on kertonut  päiväkotien lastenhoitajien olevan vakavasti uupuneita .
 "Kitkuttelu ei hyväksyttävää"
 Myös valvova viranomainen pitää järkevänä, että mitoituksia tarkasteltaisiin ryhmäkohtaisesti.
 – Lainmukainen voi päiväkodin arjessa yksittäisessä lapsiryhmässä tarkoittaa aivan jotain muuta kuin turvallista arkea, sanoo johtaja  Marja-Liisa Keski-Rauska  Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirastosta.
 Käytännössä Keski-Rauskan huoli koskee sitä, että henkilöstö saattaa päivän aikana sijoittua epätasaisesti lapsiryhmiin. Lain mukaan alle 3-vuotiaiden ryhmässä pitää olla yksi aikuinen neljää lasta kohti. Yli 3-vuotiaiden ryhmässä suhdeluku taas on yksi aikuinen seitsemää lasta kohti.
 Viranomaisen mukaan päiväkodeissa ei saisi syntyä selviytymistilanteita Mikko Savolainen / Yle
 Jos suhdeluku jossain ryhmässä ylittyy ja toisessa taas alittuu, tilanne on kokonaisuudessaan silti lainmukainen.
 – Selviytymis- ja kitkuttelutilanteita ei saisi olla. Ei tietenkään ole toivottavaa, että yksi ryhmä sitkuttelee ja naapuriryhmissä on väljää. Lasten turvallisuus ja myös työssajaksaminen ovat ensisijaisia asioita, Keski-Rauska sanoo.
 Tilanteet ovat saattaneet käytännössä olla sellaisia, että kahdella aikuisella on ollut kolmen aikuisen verran lapsia tai yksi työntekijä on jäänyt hyvinkin pitkäksi aikaa täysin yksin liian monen lapsen kanssa.
 Keski-Rauskan mukaan arjessa haastavia asioita ovat työvuorosuunnittelu ja johtaminen. Näillä kun pitäisi varmistaa, että henkilöstö jakautuu tasaisesti lapsiryhmiin. Jos viranomainen saa tiedon yksittäisten ryhminen henkilöstömitoituksen ongelmista, se puuttuu siihen ohjauksella.
 – Jos johtamisella ei pystytä asiaa hoitamaan, siihen on tehtävä parannus. Asia pitää pystyä hoitamaan. Me näemme tärkeänä, että kunta huolehtii riittävästä sijaisjärjestelystä, Keski-Rauska sanoo.
 Asia ei kuitenkaan ole yksinkertainen.
 – Me emme pysty tähän valvontaviranomaisena puuttumaan, koska laki on tällainen kuin se on. Puuttuminen olisi mahdollista vain, jos saisimme lain tarkastelemaan kasvattajien ja lasten suhdelukua ryhmätasolla.
 "Laki mahdollistaa liikaa riskien ottamista"
 Valvontaviranomainen on saanut asiasta palautetta kentältä jo monta vuotta, Keski-Rauska sanoo.
 Hän pohtii, että jos laissa olisi ryhmätasoinen suhdeluvun vaatimus, ehkä sijaisreserviin saataisiin luotua toimiva systeemi ja poissaolotilanteisiin reagoitaisiin paremmin ennakoimalla.
 – Tällä hetkellä laki mahdollistaa liikaa riskien ottoa ja syntyy käytännön palautteen näkökulmasta tiukkoja tilanteita liian usein.
 Keski-Rauskan mukaan lakimuutos toisi myös rauhaa päiväkoteihin ja pysyviin ihmissuhteisiin. Hän muistuttaa, että pysyvät turvalliset ihmissuhteet tuovat lapsille turvaa.
 – Jos jokainen aamu alkaa sillä, että et tiedä, missä ryhmässä olet töissä, se on pitkän päälle todella rasittavaa. Lakimuutoksella toisimme rauhaa yksittäiseen ryhmään ja turvaisimme lapsen etua varhaiskasvatukseen, jonka pitää olla etukäteen suunniteltua.
 Lain mukaan alle 3-vuotiaiden ryhmässä pitää olla yksi aikuinen neljää lasta koti. Yli 3-vuotiaiden ryhmässä suhdeluku taas on yksi aikuinen seitsemää lasta kohti Mikko Savolainen / Yle
 Henkilöstön kokemus on monesti se, että työntekijöitä on liian vähän ja he joutuvat olemaan paljon poissa omasta lapsiryhmästään, Keski-Rauska sanoo.
 Työntekijät saattavat joutua jopa liikkumaan päiväkodista toiseen päivän aikana.
 Valvontaohjelman tulokset hyviä
 Aluehallintovirastot ja Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira aloittivat viime vuonna yhteisen varhaiskasvatuksen valvontaohjelman. Valvonnassa tutkitaan julkisten päiväkotien ryhmäkokoja ja henkilöstömitoituksia. Tämän syksyn tuloksia ei ole vielä saatavilla, mutta viime kevään tuloksia  valvojat kuvaavat verrattain hyviksi .
 Valvonnassa oli kesään mennessä tarkastettu 345 päiväkodin henkilöstömitoitukset ja ryhmäkoot yhden tai kahden viikon ajalta. Tiedot on pyydetty suoraan kunnista. Henkilöstömitoitus oli säädösten vastainen melko harvoin – sen sijaan ryhmäkoko oli päiväkodeissa ylittynyt hiukan useammin.
 Valvonnan tulokset siis näyttivät hyviltä, mutta miksi henkilöstön näkökulmasta työolot eivät välttämättä näytä yhtä myönteisiltä? Valviralta ei löydy kysymykseen tarkkaa vastausta.
 – Johtuuko se sitten siitä, että saman päiväkodin eri ryhmien välillä on eroa? Toisessa ryhmässä henkilöstömitoitus täyttää lain vaatimukset ja toisessa ei. Ehkä talon sisällä ei löydy sellaista kokonaistasapainoa, arvioi Valviran ylitarkastaja  Satu Räsänen .
 Hänen mukaansa varhaiskasvatusala on vaativa ja kuormittava.
 – Kuormitus saattaa näkyä henkilöstössä tunteena, että työtä ei pysty tekemään riittävällä tavalla, eikä henkilöstömitoitus täyty myöskään.
 Räsänen korostaa myös johtamisen tärkeyttä ja sijaisten hankinnan ennakointia.
 – Ajattelen, että tämä on ensisijaisesti omavalvontakysymys. Ei kukaan voi päivittäin tulla katsomaan, onko johtaminen kunnossa. Toki ymmärrän kyllä haasteen, jos sijaisia ei saada, niin tilanne on vaikea. En yhtään kadehdi tilannetta.
 Hätähuuto myös sosiaalisessa mediassa – selvitys käynnistyy
 Opetusministeri  Li Andersson  (vas.) aikoo käynnistää selvityksen löytämään ratkaisuja varhaiskasvatuksen ongelmiin. Andersson sanoo Yle Uutisille, että hallituskauden aikana on tehty jo monia parannuksia, mutta on selvää, että nämäkään toimenpiteet eivät riitä.
 Varhaiskasvatuksen hätähuutoja on kuultu viime aikoina myös sosiaalisessa mediassa.
 Instagramiin luotiin viime syyskuussa tili nimeltä  varhaiskasvatuksenkertomuksia . Siellä päiväkotien työntekijät kertovat hädästään.
 Tehyn Siitonen pitää avautumista hyvänä asiana.
 – Tämä on ollut tabu ja vaiettu asia. Työntekijät ovat saaneet tuntea nahoissaan, jos ovat kertoneet asioista vähänkään julkisemmin. Jokainen vanhempihan haluaa uskoa, että oman lapsen päiväkoti on hyvä. Vanhemmat eivät varmaankaan tiedä näistä henkilöstömitoituksen ongelmista. On myös päiväkoteja, joissa on sanottu työntekijöille, että henkilöstövajauksesta ei saa edes kertoa vanhemmille.
 Alan työvoimapula on tiedetty jo pitkään, mutta nyt tilanne  on pahentumassa . Yle on aiemmin kertonut myös, että Oulussa tilanne on  suorastaan kriisiytymispisteessä .
 Opetusministeri Li Andersson (vas.) aloittaa selvityksen varhaiskasvatuslain pulmista. Mikko Ahmajärvi / Yle
 Anderssonin mukaan nyt selvitetään erityisesti, onko henkilöstyömitoitusta koskevassa lainsäädännössä tarkennettavaa. Tavoitteena on löytää lain mahdolliset muutostarpeet.
 – Sitten tulen vielä kutsumaan alan ammattilaisia tällaiseen pyöreän pöydän keskusteluun, missä on edustettuna myös työnantaja ja työntekijöitä, ministeriö, että voimme yhdessä pohtia, mitä tässä vielä pitää tehdä.

Varhaiskasvatuslaki vaatii jälleen remontin, sanovat asiantuntijat – päiväkotien henkilöstömitoitukseen jäi porsaanreikä


Summary: Monet uusista autoista sisältävät tekniikkaa, joka lähettää tietoja suoraan autonvalmistajalle. EU:ssa lainsäädäntö ei kuitenkaan velvoita autonvalmistajia luovuttamaan kerättyjä tietoja viranomaisille. Onnettomuustietoinstituutin mukaan lainsäädännössä on selkeä epäkohta.

Suuri osa autonvalmistajista ei luovuta onnettomuustutkinnan kannalta tärkeitä tietoja viranomaisille, kertoo  Hämeen Sanomat .
 Monet uusista autoista sisältävät mustan laatikon tai niissä on tekniikkaa, joka lähettää tietoja suoraan autonvalmistajalle.
 EU-alueella lainsäädäntö ei kuitenkaan velvoita autonvalmistajia luovuttamaan kerättyjä tietoja viranomaisille. Onnettomuustietoinstituutin (OTI) teknologiapäällikkö  Tapio Koisaari  sanoo Hämeen Sanomille, että lainsäädännössä on selkeä epäkohta.
 OTI hallinnoi kuolemaan johtaneiden liikenneonnettomuuksien riippumatonta tutkintaa Suomessa.
 Koisaaren mukaan joissain tapauksissa autonvalmistajat eivät luovuttaneet tietoja, koska valmistajien mielestä Suomen lait eivät velvoita heitä.
 Valmistajien keräämää tietoa ovat avanneet Toyota ja Volvo sekä Volkswagen-konserni. Myös eräät yhdysvaltalaiset valmistajat ovat antaneet tietoja viranomaisten nähtäväksi, Koisaari kertoo.

Hämeen Sanomat: Iso osa autonvalmistajista panttaa onnettomuustutkinnan kannalta tärkeitä tietoja


Summary: Elämänkatsomustietoa opiskelevien koululaisten määrä kasvaa tasaisesti, kun yhä harvempi kuuluu kirkkoon. Kysyimme koululaisilta, mitä he ovat oppineet ET:n tunneilla.

Helsingin Sakarinmäen peruskoulun 7–9-luokkalaisten elämänkatsomustiedon tunnilla keskustellaan tänään identiteetistä. Miten he näkevät itsensä?
 – Kirjoititte vihkoon siitä, millaisia itse ajattelette olevanne. Miltä tehtävän tekeminen tuntui? kysyy luokanopettaja  Kai Bruun.
 – Tuollaista ei tule muuten mietittyä kuin tällaisen tehtävän varjolla, vastaa  Oliver Härkönen .
 Keskustelu jatkuu ja kaikki osallistuvat siihen. Opettajan rooli on merkittävä koulussa, mutta elämänkatsomustiedon tunnilla pääosassa on Bruunin mukaan oppilas.
 – ET:n opettaminen on kysymysten asettamista. Vastaamiseen ohjaamista. Pyrkimystä siihen, että oppilas löytäisi itse vastauksen, kiteyttää Bruun.
 Kai Bruun keskustelee oppilaiden kanssa. Sakarinmäen peruskoulun 7–9-luokkalaisten ET-tunnilla on vain seitsemän oppilasta, sillä aiemmin vain muutama prosentti kaikista Suomen koululaisista aloitti aineen opiskelun.  Petteri Juuti / Yle
 Oliver Härkösen mielestä on mukava, kun voi vastata ilman, että pelkää vastaavansa väärin.
 Luokan edessä istuva  Ella Hällström  pitää tuntien keskusteluista.
 – Mietit ja pohdit asioita vähän moraalisemmin. Olemme puhuneet erilaisista luontokäsityksistä, kuvailee Hällström.
 – Eihän tämä muistuta edes paljon muuta koulua, mutta kivaa tämä on, täydentää  Niilo Snell .
 Elämänkatsomustiedon aloittaneiden koululaisten määrä on lähtenyt  selvään kasvuun 2010-luvulla .
 Tuoreimmat saatavilla olevat  luvut  ovat vuodelta 2018. Opetushallituksen opetusneuvos  Satu Honkalan  mukaan tasainen kasvu johtuu siitä, että koulunsa aloittavissa on aina hiukan aiempaa enemmän ET:n opiskelijoita johtuen kirkon jäsenyyden laskusta.
 Eniten ET:n opiskelijoita on tilastojen mukaan Helsingissä, jossa 22,8 prosenttia alakoululaisista osallistui vuonna 2018 sen opetukseen.
 Opetussuunnitelman mukaan elämänkatsomustiedon opetuksen ydintehtävänä on edistää oppilaiden kykyä etsiä hyvää elämää. Bruun pyrkii tähän auttamalla koululaisia löytämään omat vastauksensa. Elämässä ei ole aina yhtä oikeaa vastausta kuten vaikkapa matematiikassa.
 Tada Mungboon kertoo, että tuntien keskustelut ovat kiinnostavia: "Miten minä itse käsitän tätä maailmaa? Minkälainen minä olen?"
 Petteri Juuti / Yle
 Kansalaisaloitteen tavoite on tehdä aineesta kaikille avoin
 Elämänkatsomustieto ei ole tällä hetkellä valinnainen aine, jota kuka tahansa lapsi saisi halutessaan opiskella. Laki kieltää ET:n opiskelun niiltä lapsilta, jotka ovat evankelisluterilaisen tai ortodoksisen kirkon jäseniä.
 Parhaillaan kerätään nimiä kansalaisaloitteeseen, jonka tavoite on sallia elämänkatsomustiedon opiskeleminen kaikille peruskoulussa ja lukiossa. Tällä hetkellä nimiä on kasassa noin 13 000. Kansalaisaloite menee eduskunnan käsiteltäväksi, jos nimiä kertyy 50 000.
 Luokanopettaja Kai Bruunin mukaan ET:n tunneilla käsitellään myös yhdenvertaisuuteen liittyviä asioita. Hän kertoo, että oppilaita kiinnostaa, miksi kaikki heidän luokkakaverinsa eivät saa halutessaan opiskella myös elämänkatsomustietoa.
 Niilo Snellin mukaan melkein jokainen hänen kaveri haluaisi vaihtaa uskonnon elämänkatsomustiedon opetukseen. Petteri Juuti / Yle
 – 12-vuotiaat lapset saavat päättää, ottavatko he koronarokotteen, mutta he eivät saa päättää, osallistuvatko he ET-tunneille, toteaa Snell.
 – Minä näen sen yhdenvertaisuusongelmana, sanoo Bruun.
 Bruun korostaa, ettei pidä uskonnon ja elämänkatsomustiedon vastakkainasettelusta.
 – Meillä on yhteinen maali, mihin pyrimme. Auttaa oppilasta ymmärtämään oma paikkansa maailmassa.
 Tunneilla oppii käymään dialogia
 Pelkää itseensä tutustumista ET:n opetus ei kuitenkaan ole. Tunneilla ja kokeissa käsitellään esimerkiksi eri uskontoja.
 – Jos käsitellään arvoteorioita tai luontosuhdetta, niin tällaisia faktatietoja kysellään kokeissa, kertoo Bruun.
 Luokanopettaja Kai Bruun aloitti elämänkatsomustiedon opettamisen 2005. Silloin oppimateriaaleja oli vähemmän tarjolla kuin nyt, joten käytännössä hän teki kaikki oppimateriaalit itse.
 Nyt oppikirjojen lisäksi on tarjolla myös digitaalisia materiaaleja.
 Elämänkatsomustiedosta tuli uskontokuntiin kuulumattomien oppiaine vuonna 1985. Kuvassa yläkoululaisten elämänkatsomustiedon kirja. Petteri Juuti / Yle
 Opetushallituksen opetusneuvos Satu Honkalan mukaan ET:ssä keskeistä on ajattelun taidot ja dialogi, ja niitä taitoja ei juurikaan voi opiskella kirjoista. Bruun korostaa myös keskustelemisen tärkeyttä.
 – Opiskelijat tutkivat aihetta omasta näkökulmastaan ja löytävät vastauksen itsestään, sanoo Bruun.
 Opettaja seuraa sivusta, kun hänen oppilaansa kertovat elämänkatsomustiedon opetuksesta toimittajalle. Etukäteen hän arveli, että voi olla vaikea saada keneltäkään oppilaalta haastattelua.
 Opettajan yllätykseksi halukkaita haastatteluun on ruuhkaksi asti.
 – Kun opettaa samoja lapsia pitkään, näkee miten heidän ajattelu kehittyy. Olen tosi ylpeä oppilaistani. He osaavat ajatella itse ja uskaltavat sanoa sen.
 Voit keskustella aiheesta torstaihin 28. lokakuuta kello 23:een saakka.
 Lue myös:
 Opetusministeri Li Andersson uskonnonopetuksen ja elämänkatsomustiedon yhdistämisestä: "Tervehdin keskustelua ilolla"
 Suurin osa suomalaisista muuttaisi koulujen uskonnonopetusta – elämänkatsomustiedon opettaja: “Uskonto sanana voi olla jollekulle iso peikko”
 Uskonnon ja elämänkatsomustiedon oppilaat laitettiin kymmenissä kunnissa samalle tunnille – Opetushallitus moittii: On keksitty uusi oppiaine

"Pohdit asioita vähän moraalisemmin", kuvaa Ella Hällström elämänkatsomustiedon tunneilla oppimaansa – laki kieltää oppiaineen opiskelun osalta


Summary: Maailman lämpeneminen pyritään pysäyttämään puoleentoista asteeseen, mutta raja uhkaa ylittyä jo seuraavalla vuosikymmenellä. Glasgow’n ilmastokokous on viimeinen hetki muuttaa suuntaa, kirjoittaa Kotakorpi blogissaan.

Blogi Ylen uutis- ja ajankohtaistoiminnan blogeja tekee joukko oman alansa tarkkaan tuntevia toimittajia. > Kaikki blogit voit lukea täältä
 Hirveä meuhkaaminen yhdestä luvusta. 1,5 astetta. Ei kuulosta paljolta. Ainakaan ensikuulemalta.
 Jos lämpötila on tänään 1,5 astetta lämpimämpi kuin eilen, eroa tuskin huomaa. Suomessa ilmasto on lämmennyt  kolmenkymmenen viime vuoden aikana noin 1,3 astetta . Kuinka iso ja huomattava muutos se on, sitä voi kukin miettiä.
 Esiteolliseen aikaan verrattuna Suomen keskilämpötila on noussut jo yli 2 astetta. Koko  maapallolla nousu on ollut keskimäärin 1,1 astetta . Viimeisimpien tietojen mukaan lämpeneminen on niin nopeaa, että lämpötila nousee maapallolla yli puolitoista astetta vain reilussa kymmenessä vuodessa.
 Numeron tärkeydestä kertoo , että IPCC-ilmastopaneeli on laatinut siitä  oman raportin , joka julkaistiin jo kolme vuotta sitten. Tuhannet ilmastotutkijat huhkivat pitkiä työpäiviä sen eteen. Meillä on siis hyvin tiedossa, miltä 1,5 astetta lämpimämpi maailma näyttää, ja kuva tarkentuu jatkuvasti.
 Merkityksettömältä tuntuvan 1,5 asteen lämpenemisen läpikäynyt maailma näyttää hyvin erilaiselta kuin maailma tänä päivänä.
 Puolitoista astetta tulee vastaan tuon tuosta, mutta mitä se oikeastaan tarkoittaa?
 Merkityksettömältä tuntuvan 1,5 asteen lämpenemisen läpikäynyt maailma näyttää hyvin erilaiselta kuin maailma tänä päivänä. Puhumattakaan esiteollisesta ajasta. Nyt ilmasto on siis lämmennyt siitä jo yli asteen.
 IPCC:n raportin mukaan puoli astetta lisää tarkoittaa entistä voimakkaampia helleaaltoja, pidempiä lämpimiä jaksoja, lyhyempiä kylmiä jaksoja ja merkittäviä muutoksia sateisuudessa. Siihen vielä puoli astetta lisää haittaa merkittävästi ihmisten ruoantuotantoa ja nostaa lämpötiloihin liittyviä terveysuhkia.
 1,5 asteen lämpenemistä pidetäänkin  suurimpana terveysuhkana  maailman väestölle.
 Ja tämä on vasta 1,5 astetta lämpimämpi maailma.  Tällä hetkellä näyttää siltä, että maailma ehtii lämmetä 2 tai jopa yli 3 astetta ennen kuin ihmiskunta saa aiheuttamansa lämpenemisen kuriin .
 Paljon puhuttu  Pariisin ilmastosopimus  tähtää siihen, että maapallon lämpeneminen pysyy selvästi alle kahdessa asteessa. Sillä on kuitenkin iso ero, saadaanko lämpeneminen pysäytettyä puoleentoista vai  kahteen asteeseen .
 Puolen asteen lisälämpenemisellä arvioidaan olevan jopa kaksinkertainen vaikutus vedenpuutteesta kärsivien ihmisten ja valtaosan elinympäristöistään kadottavien eläinten määrään.
 Alueelliset erot vaikutuksissa  ovat valtavia. Lämpenemisen määrästä riippumatta maa-alueet lämpenevät enemmän kuin meret, pohjoiset alueet enemmän kuin eteläiset.
 Meillä Pohjois-Euroopassa esimerkiksi sateet lisääntyvät, kun taas Välimerellä sademäärät vähenevät ja kuivuus lisääntyy. Aluetta onkin luonnehdittu tulevaisuudessa ilmastonmuutoksen  kriisipesäkkeeksi .
 Samalla tavalla kuivuus lisääntyy monella muullakin viljelyn kannalta oleellisella alueella maapallolla. Ilman lämpeneminen nopeuttaa veden kiertokulkua ja se edesauttaa niin rankkasateiden, tulvien kuin kuivuudenkin lisääntymistä.
 Mannerjäätiköt sulavat ja merenpinta nousee, ja tämä kehitys tulee jatkumaan tuhansia vuosia riippumatta siitä, mitä ihmiskunnan päästöille tapahtuu. Päästöjen rajoitusten nopeudesta riippuen merenpinta nousee jo vuosisadan puoliväliin mennessä kymmenestä kahteenkymmeneen senttimetriä, mikä väistämättä lisää tulvia rannikolla.
 Aiemmin kerran sadassa vuodessa tapahtunut tulva voi vuosisadan lopussa olla lähes jokavuotinen tapahtuma.
 Viimeisimmässä, tänä vuonna julkaistussa ilmastoraportissa todetaan, että maaginen puolentoista asteen raja on väistämättä ylittymässä ja nopeasti – käytännössä noin 20 vuodessa.
 Tieteentekijöillä ja päättäjillä on  jo hyvin selkeä käsitys, että maapallon lämpenemisen pysäyttäminen puoleentoista tai edes kahteen asteeseen voidaan saavuttaa vain hyvin nopeilla, laajoilla ja  voimakkailla kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksillä .
 Puolentoista asteen tavoitteen saavuttamiseksi ihmiskunnan tulisi  puolittaa kasvihuonekaasupäästönsä  1990-luvun tasosta. Koko ajan tavoite lipuu kauemmaksi.
 Aika tiimalasissa kuluu loppuun. Nykymenolla lämpeneminen on vähintään kahden, jopa yli kolmen asteen luokkaa.
 Ihmiskunnan käytössä oleva  hiilibudjetti lämpenemisen rajoittamiseksi 1,5 asteeseen  riittää tällä menolla vain vuosikymmeneksi.  Tuhlaamme sen nopeasti .
 Lokakuun viimeisenä päivänä maailman päättäjät kokoontuvat Glasgow'n ilmastokokoukseen sopimaan, miten sitouttaa maailman maat toimimaan yhdessä tavoitteiden saavuttamiseksi – hidastamaan ilmaston lämpenemistä mahdollisimman paljon, mahdollisimman nopeasti.
 Kerttu Kotakorpi
 Kirjoittaja on meteorologi ja yksi Ylen uuden  ilmastoliven  päivittäjistä
 Blogista voi keskustella 28.10. klo 23.00 saakka.

Kerttu Kotakorpi: Mitä 1,5 astetta tarkoittaa ilmastolle ja miksi siitä meuhkataan niin paljon


Summary: Sosiaali- ja terveysministeriö haluaa kehittää ja lisätä ikäihmisten perhehoitoa. Perhekotiliitto peräänkuuluttaa kuntien halukkuutta luoda palveluita – ja myös resursseja niihin.

Sosiaali- ja terveysministeriö pyrkii tulevaisuudessa lisäämään ikäihmisten perhehoitoa. Neuvotteleva virkamies  Satu Karppanen  mainitsee, että tällä hetkellä palvelua tarjotaan kohtuullisen vähän vaikka monelle ikäihmiselle palvelumuoto olisi kaikista sopivin.
 –On esimerkkejä siitä, että perhehoidossa mieliala ja terveydentila on noussut niin paljon, että lääkitystä on voitu vähentää.
 Viime hallituskaudella yksi kärkihankkeista oli ikäihmisten perhehoidon kehittäminen. Viime vuosina palvelua on saatu lisättyä, mutta valtavirrasta ei Karppasen mukaan vielä puhuta.
 –Potentiaalia tässä kyllä on, mutta tyhjästä nämä hoitopaikat ei synny. Kunnilta tämä vaati aktivoitumista. Pitäisi myös löytää uusia perhekoteja, sekä motivoida ja tukea heitä.
 Perhehoitoliiton kehittämispäällikkö  Maria Kuukkanen  on samaa mieltä. Hänen mukaansa välimuotoisia hoivan ja asumisen paikkoja on toivottu jo pitkään. Perhehoitopaikkoja tarvittaisiin lisää joka puolelle Suomea. THL:n tilaston mukaan perhehoidossa oli kaikkiaan 1 640 vanhusta viime vuonna.
 –Kuntien pitää siis kääriä hihat ja ryhtyä hommiin. Jos perhehoitopaikkoja halutaan alueelle, ne on mahdollista sinne luoda.
 Iso muutos mietitytti
 Ylöjärvellä sijaitseva Perhekoti Kalliokoski on yksi Pirkanmaan perhehoitopaikoista. Tällä hetkellä ympärivuorokautisessa hoidossa on kaksi henkilöä. Lisäksi tarjolla on tilapäishoitoa ja osavuorokausihoitoa.
 Kalliokoskilla on 12 lasta, jotka kaikki ovat aikuisiässä. Lapsenlapsia on 30.
 –Parhaimmillaan täällä asui meidän lisäksemme 10 lasta. Olemme tottuneet siihen, että elämää ja työtä on paljon ympärillä,  Ari Kalliokoski  sanoo.
 –Kyllä jotain olisi pitänyt keksiä kun talo hiljeni lapsista,  Soili Kalliokoski  nauraa.
 Kalliokosket lähtivät toimintaan mukaan ystäväperheen yllyttämänä. Ari on entinen yrittäjä ja Soili työskenteli hoitoalalla. Mukaanlähtöä he pohtivat yhdessä ja erikseen. Päätöksenteossa otettiin huomioon myös lapset.
 Ari Kalliokoski kuvailee perhehoitajan työtä haastavaksi, mutta se palkitsee tekijänsä. Kiitollinen palaute asiakkailta ja heidän omaisiltaan antaa paljon voimia työhön. Taustalla istuu asiakas Teuvo Luomahaara.  Timo Turpeinen / Yle
 –On iso muutos antaa oma koti tällaiseen käyttöön. Lapset ja lapsenlapset eivät enää voi samalla tavalla vierailla täällä kuin ennen, Ari Kalliokoski kertoo.
 –Se vähän ottaa sydämestä kun omaa perhettä ei enää niin paljoa näe,  Soili Kalliokoski  jatkaa.
 Kalliokosket toivovat, että perhehoito olisi vahvasti tulevaisuuden hoitomuoto. Ari Kalliokoski mainitsee, että työn kiinnostavuutta pitäisi valtion taholta lisätä. Suurempi euromäärä voisi toimia houkuttimena alalle.
 Perhekoti voi olla lottovoitto myös hoitajalle
 Perhehoito voi olla pitkäaikaista eli asiakas muuttaa pysyvästi perhekotiin tai tilapäistä, jolloin asiakas on hoitojaksolla esimerkiksi omaishoitajansa vapaiden ajan. Osavuorokautinen hoito tarkoittaa muutamia tunteja kestävää perhehoitoa. Perhehoidon soveltuvuus asiakkaalle arvioidaan aina tapauskohtaisesti.
 Pirkanmaan perhehoidon yksikön projektipäällikkö  Katariina Sompin  mukaan Pirkanmaan alueen tarjonta vastaa kohtuullisen hyvin kysyntää.
 –Välttämättä palvelua ei löydy omasta kunnasta vaan paikka voi löytyä kauempaa. Kysyntää ei kaikissa kunnissa ole yhtä paljon.
 Hoidon arvioinnissa kriteeri on se, että perhekodissa asuvan henkilön pitää pärjätä yhden hoitajan avustuksella. Jos puhutaan ympärivuorokautisesta perhehoidosta, yöt pitää sujua rauhallisesti. Myös karkailutaipumus estää perhekotiin pääsyn.
 Pirkanmaan perhehoidon yksikön projektipäällikkö Katariina Sompin mukaan perhehoidosta pitäisi jakaa enemmän tietoa, niin kunnille kuin asiakkaillekin.  Timo Turpeinen / Yle
 Somppi pitää perhehoitoa hyvänä vaihtoehtona ikäihmisille. Heille perhehoito tarjoaa kodin, yksilöllisen hoivan ja pysyvät hoitajat.
 –Moni asiakas on sanonut, että perhekotiin pääsy on ollut lottovoitto.
 Somppi uskoo, että hoitomuoto on mielekäs myös perhehoitajille.
 –Työtä saa tehdä omannäköisesti ja kiireettömästi omassa kodissa. Perhehoidossa on sellaisia etuja, jotka ei ehkä muunlaisessa hoivatyössä toteudu.
 Tulevaisuuden Somppi näkee valoisana, mutta tiedottamiseen kannattaisi valtakunnallisesti ja alueellisesti panostaa.
 –Tarvitaan lisää konkreettista tietoa perhekodeista ja niiden toiminnasta kuntien työntekijöille ja perhehoitoa harkitseville ikäihmisille.
 Hynttyyt yhteen ja hyvä strategia
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Sotkanet-tilaston mukaan toimeksiantosuhteisia perhekoteja oli viime vuonna Suomessa 300. Näistä Pirkanmaalla on 38. Eniten pitkäkestoisia eli ympärivuorokautisia perhehoitopaikkoja oli Pohjois-Karjalan alueella.
 Perhehoitoliiton kehittämispäällikkö Maria Kuukkanen kertoo, että alueiden välillä on selkeitä eroja siinä, millaista perhehoitoa on tarjolla.
 Kuukkanen ottaa esimerkiksi Eksoten alueen eli Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiirin. Siellä on paljon kiertäviä perhehoitajia eli perhehoitajat menevät ikäihmisen kotiin. Tällöin puhutaan osavuorokautisesta perhehoidosta.
 Kuukkasen mukaan sellaiset alueet Suomessa, joissa kunnat ovat lyöttäytyneet yhteen ja järjestävät perhehoitoa alueellisesti, näkyvät positiivisesti tilastoissa.
 –Maakuntien tilanteita on vaikea vertailla keskenään, mutta jos ajatellaan pitkäkestoista perhehoitoa niin Siun sote eli Pohjois-Karjalan alue on siinä muita edellä.
 Kuukkanen painottaa, että perhehoidon palveluiden käynnistäminen ja lisääminen onnistuu toimimalla suunnitelmallisesti.
 –Strategiaan liittyy myös se, että tarjotaan hyvät mahdollisuudet ryhtyä perhehoitajaksi. Tehtävään tulee olla turvallista ryhtyä.
 Perhehoitopaikkoja tarvittaisiin lisää joka puolelle Suomea. Perhekoti Kalliokoski on yksi Pirkanmaan 38:sta toimeksiantosuhteisesta perhekodista.  Timo Turpeinen / Yle
 Perhehoitajan tehtävistä kiinnostuneille järjestetään lakisääteinen valmennus. Valmennuksesta vastaavat kunnat. Perhehoitoliitto kouluttaa valmennusryhmien vetäjät ja vastaa valmennusmateriaaleista. Palvelun luominen on pitkä prosessi, mutta se kannattaa.
 –Ikäihmiselle perhehoito tarjoaa turvallisuutta ja perhehoitajille mahdollisuuden työllistyä. Lisäksi toimeksiantosuhteinen perhehoito hillitsee julkisten menojen kasvua.
 Raha puhuu vai puhuuko?
 Perhekoti Kalliokosken Ari Kalliokosken mukaan suuremmat palkkiot olisivat paikallaan, mutta euronkuvat silmissä hommaan ei voi ryhtyä. Samaa mieltä ollaan myös Perheliitossa.
 –Perhehoitajuudesta on saatava elanto. Perhehoitajan toimeentulo myös muuttuvissa perhehoitotilanteissa on elintärkeää, jotta tehtävään on mahdollista ja turvallista ryhtyä.
 Perhehoidon minimihoitopalkkiot määritellään perhehoitolaissa ja ne vahvistaa sosiaali- ja terveysministeriö. Vuosittaiset indeksikorotukset tehdään kalenterivuosittain. Hoitopalkkion tulee vastata henkilön hoidettavuutta. Kunnat voivat myös maksaa vähimmäismäärää suurempia hoitopalkkioita.
 Sosiaali- ja terveysministeriöstä myönnetään, että palkkioiden suuruudella on oma vaikutuksensa perhekotitoiminnan houkuttelevuudelle. Mikäli palkkiomääriä halutaan huomattavasti kasvattaa, se vaatisi lainsäädännön muutosta.
 Miltä kuulostaa vanhusten perhehoito? Voit keskustella aiheesta 28.10. klo 23 asti.

Perhehoitoon tarvitaan lisää paikkoja – Ari ja Soili Kalliokoski hoitavat vanhuksia kotonaan: "On iso muutos antaa oma koti tällaiseen käyttöön"


Summary: Uusimaa on maakuntien selvä voittaja nuorten koulutettujen haalimisessa: suurin osa siellä opiskelleista jää alueelle, ja lisäksi muualta muutetaan maakuntaan töihin.

Alueelliset koulutuserot ovat Suomessa edelleen suuria, selviää Sitran ja aluekehittämistoimisto MDI:n tekemästä selvityksestä. Karkeasti jaon voi tehdä korkeammin koulutettuihin Länsi- ja Etelä-Suomeen ja matalamman koulutustason Itä- ja Pohjois-Suomeen.
 Yliopistokaupungeissa ja ylipäätään korkeakoulutusta tarjoavissa kaupungeissa asukkaiden koulutustaso on korkeampi kuin kaukana korkeakouluista sijaitsevissa pienemmissä kunnissa.
 Yksi syy siihen on se, että korkeakoulutetut muuttavat hanakammin muiden korkeakoulutettujen luo opiskelijakaupunkeihin, ja matalammin koulutetut jäävät pieniin kuntiin.
 Toisen asteen ammatillista tutkintoa käyvät ovat useammin myös vanhempia kuin peruskoulunsa päättäneitä, ja heillä on jo elämä asettunut uomiinsa, Suomen ammattiin opiskelevien liitto SAKKI ry:n edunvalvonta-asiantuntija  Matti Tujula  pohtii. Ammatillista tutkintoa suorittavista reilu 60 prosenttia on Tujulan mukaan yli 20-vuotiaita aikuisia, jotka kouluttautuvat uudelle alalle tai hankkivat lisäosaamista.
 – He ovat lukiolaisiin verrattuna useammin juurtuneet jo sosiaalisin syin tai työelämän takia sinne paikkakunnalle missä asuvat, eivätkä ymmärrettävistä syistä ole niin valmiita muuttamaan.
 – Nuoremmat opiskelijat ovat voineet valita ammatillisen koulutuksen sen takia, että se on mahdollista suorittaa omalla kotiseudulla ja sen jälkeen alueelle voi myös helposti työllistyä, hän jatkaa.
 Lähes kaikissa maakunnissa suuntaus on sama: usein ammatillisen tutkinnon suorittaneet ihmiset jäävät asumaan samoille seuduille, missä koulut on käyty. Jos muutto tehdään, useimmiten se suuntautuu viereiseen maakuntaan, MDI:n johtava asiantuntija  Timo Aro  selvittää.
 – Otan nyt esimerkiksi vaikka Kanta-Hämeen: sieltä on helppo liikkua sekä Pirkanmaan, Uudenmaan että Varsinais-Suomen suuntaan työn perässä, koska se on pieni maakunta vetovoimaisempien maakuntien välissä.
 Työpaikat eivät jakaudu tasaisesti ympäri maan eri koulutusasteiden kesken
 Ammatillisesta oppilaitoksesta valmistuneet työllistyvät helpommin lähelle omaa koulutuspaikkakuntaa verrattuna korkeakoulutettuihin, Aro summaa.
 – Kun hankitaan työkokemusta ja ollaan lähellä valmistumista, ne työharjoittelupaikat ja monesti myös oikeat työpaikat ovat ihan lähialueella. Kun töitä on lähellä, valmistumisen jälkeen kynnys lähteä jonnekin muualle nousee aika korkeaksi, hän sanoo.
 Korkeakoulutetuilla tilanne on erilainen. Heillä töitä on tarjolla eniten korkeakoulukaupungeissa, ja pienemmille paikkakunnille voi olla vaikeaa palata opintojen jälkeen, jos omaa koulutusta vastaavaa työtä ei yksinkertaisesti ole.
 Se johtaa koulutettujen kasautumiseen samoille alueille. Voittajana on esimerkiksi Uusimaa, jossa väestö on Suomen koulutetuimpaa.
 – Uudellamaalla opiskelleet jäävät sinne, ja lisäksi moni muualla Suomessa opiskellut ja vastavalmistunut muuttaa sinne töiden perässä, Aro sanoo.
 Voit keskustella aiheesta torstai-iltaan 23.10. klo 23:een asti.

Ammattikoulun käyneet ovat kaikista tutkinnon suorittaneista kotiseuturakkaimpia, kertoo tuore raportti


Summary: Tähän saakka keinot häirintään puuttumiselle ovat olleet vähäisiä. Jatkossa järjestöt aikovat lisätä pelastusalalla koulutusta sekä nimetä palokuntiin turvahenkilöitä, joille häirinnästä voi ilmoittaa.

Sisäministeriön pelastusosasto, Suomen pelastusalan keskusliitto (SPEK) ja Suomen palopäällystöliitto (SPPL) tuomitsevat jyrkästi pelastusalalla ilmenneet seksuaaliseen häirintään liittyvät tapaukset.
 Ylen tekemässä selvityksessä  pelastusalan työntekijät kertovat työkulttuurista, johon liittyy vahvasti seksuaalinen häirintä, naisten vähättely ja jopa avoin naisviha.
 Myös sosiaalisen median palvelu Instagramiin elokuussa perustetulla Emergencyservicestoo-tilillä on toista sataa nimetöntä kertomusta muun muassa pelastustoimessa tapahtuneesta sanallisesta häirinnästä, ahdistelusta ja jopa raiskauksista. Sen sijaan ilmoituksia seksuaalisesta häirinnästä on tehty työnantajalle vain harvoin, ilmenee  Ylen tekemästä tietopyynnöstä pelastuslaitoksille .
 – Asia on erittäin vakava ja olen erittäin pahoillani siitä, että tällaista on ylipäätään meillä esiintynyt, toteaa pelastusylijohtaja  Kimmo Kohvakka .
 Asia otetaan vakavasti myös pelastusalan keskusliitossa ja palopäällystöliitossa. SPEK:n kehittämispäällikkö  Niko Ara  ja SPPL:n toiminnanjohtaja  Ari Keijonen  ovat Kohvakan kanssa yhtä mieltä siitä, että kaikenlainen häirintä on ehdottomasti kitkettävä alalta pois.
 Kohvakan, Aran ja Keijosen mukaan sen eteen on koko pelastusalalla kuitenkin tehtävä valtavasti töitä. Ongelma koetaan koko alan yhteiseksi.
 Häirintätapauksia ilmennyt alan selvityksissä – keinot kitkemiseen puuttuneet
 Pelastusalalla on alettu selvittää työntekijöiden kokemaa häirintää vasta viime vuosina. Sisäministeriön pelastusosaston, SPEK:n ja SPPL:n mukaan työntekijöille suunnatuissa kyselyissä on käynyt ilmi, että häirintää on esiintynyt jonkin verran.
 Suomen palopäällystöliiton toiminnanjohtaja Ari Keljonen kertoo, että suunnitelmia häirintätapausten varalle ei pelastustoimessa kuitenkaan ole ollut aikasemmin. Työkalut häirinnän havaitsemiseen ja poistamiseen ovat Keljosen mukaan puuttuneet.
 – Valitettavasti on todettava, että mikään toimialamme osa ei ole pystynyt häirintää kattavasti ehkäisemään.
 Palopäällystöliitto täydennyskouluttaa pelastustoimen alipäällystöä ja päällystöä. Keljosen mukaan koulutuksessa on jatkossa kiinnitettävä huomiota yhdenvertaisuuden ja tasa-arvon käsittelyyn. Myös esihenkilön vastuuta puuttua häirintään on terävöitettävä jatkossa.
 Sisäministeriön pelastusosaston, SPEK:n ja SPPL:n mukaan häirinnän laajuus ja vakavuus ovat nousseet keskusteluun toden teolla vasta Emergencyservicestoo-tilin myötä.
 Pelastustoimi ja ensihoito ovat olleet perinteisesti miehisiä aloja. Naisten osuus työpaikoilla on kasvanut pikkuhiljaa 2000-luvulta lähtien, mutta silti pelastustoimessa naisia on vain 12 prosenttia. Yhteensä pelastustoimessa työskentelee noin 5 700 henkilöä. Antti Haanpää / Yle
 Pelastusylijohtaja Kohvakan mukaan ilmi tulleet häirintätapaukset kertovat siitä, että tähän astiset toimet häirinnän kitkemiseen ovat selkeästi olleet riittämättömiä.
 Niin ikään SPEK:n kehittämispäällikkö Niko Ara myöntää, että pelastusalalla häirintään liittyviä asioita ei ole käsitelty tarpeeksi hyvin ja sillä vakavuudella kuin olisi pitänyt käsitellä.
 Sisäministeriön pelastusosastolla valmistellaan parhaillaan tasa-arvo- ja yhdenvertaisuusohjelmaa. Ohjelman tarkoitus on muun muassa terävöittää kaikille pelastusalan työntekijöille, vapaaehtoisille ja harrastajille, miten häirintätilanteissa tulee toimia ja keneen asiassa voi tukeutua.
 Pelastusalan työkulttuuriin tarvitaan muutos
 Ylen haastattelemat pelastusalan työntekijät ovat kertoneet, että esimerkiksi seksuaalissävytteinen vihjailu on ajoittain verhoiltu “palokuntahuumoriksi”, jota työyhteisön jäsenen kuuluu kestää.
 Sisäministeriössä ja pelastusalan järjestöissä tällaisesta puhekulttuurista ollaan tietoisia ja nyt asiaan halutaan muutos. SPPL:n toiminnanjohtaja Ari Keijonen korostaa, että muutoksessa jokaisella alan työntekijällä on peiliin katsomisen paikka. Samoilla linjoilla on SPEK:n kehittämispäällikkö Niko Ara.
 – On sitten ammattihenkilöstöä tai harrastaja, niin peiliin on katsottava, että miltä se oma käytös saattaa toisesta henkilöstä tuntua.
 Ara lisää, että SPEK aikoo muun muassa lisätä pelastusalalle koulutusta, jonka avulla kulttuuria voitaisiin muuttaa. Aran mukaan palokunnissa pyritään jatkossa siihen, että niissä olisi nimettyjä turvahenkilöitä, joille mahdollisista häirintätapauksista voisi puhua.
 Pelastusalan työntekijät kertoivat Ylen haastatteluissa, että häirintätapauksia ei välttämättä ole uskallettu nostaa työyhteisöissä esille. Aran mukaan nyt on selvitettävä, miksi näin on, jotta nimetyille turvahenkilöille uskallettaisiin jatkossa puhua.
 Pelastustoimen ja ensihoidon häirintää käsitellään keskiviikon A-studiossa  Yle Areenassa  ja TV1:llä kello 21.05. Keskustelemassa aiheesta ovat pelastustoimen tasa-arvo- ja yhdenmukaisuustyöryhmän koordinaattori, Etelä-Suomen aluehallintoviraston pelastusylitarkastaja Mira Leinonen ja Pohjois-Karjalan pelastusjohtaja Markus Viitaniemi.
 Lue myös:
 Swappien entinen työntekijä: Pomoni kertoi minulle usein seksielämästään – Missä menee epäasiallisen kielenkäytön ja seksuaalisen häirinnän raja?
 Ulkonäön kommentointia, vihjailua, koskettelua ja suoria ehdotuksia – nuoret kertoivat Ylelle kesätöissä kohtaamastaan seksuaalisesta häirinnästä
 Äkäinen Punkstoo avasi musiikkialan silmät seksuaaliselle häirinnälle – mutta onko kohu oikeasti muuttanut mitään? Asiantuntijat kertovat

Pelastusalan ylin johto ja järjestöt tuomitsevat alalla ilmenneet seksuaaliset häirintätapaukset – pelastusylijohtaja: Asia on erittäin vakava


Summary: Pelastusalan ja ensihoidon työntekijät eri puolilta Suomea kertovat Ylelle työkulttuurista, jossa seksuaalinen häirintä on arkipäivää, naiset kohtaavat alituista vähättelyä ja machokulttuuri johtaa avoimeen syrjintään.

Pelastuslaitoksilla ja ensihoidossa työskentelevät joutuvat kohtaamaan seksuaalista häirintää usein työyhteisön sisällä. Tämä käy ilmi Ylen selvityksestä.
 Yle haastatteli 21 henkilöä, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet pelastustoimessa tai ensihoidossa.
 Haastateltavat kertovat työkulttuurista, johon liittyy vahvasti seksuaalinen häirintä, naisten vähättely ja jopa avoin naisviha. Pahimmillaan naistyöntekijät ovat joutuneet kuuntelemaan työnsä aliarviointia ja seksuaalissävytteistä ehdottelua vuosikausia.
 Haastateltavista kaikki paitsi yksi olivat kokeneet tai todistaneet työyhteisön sisäistä sanallista häirintää, kymmenen haastateltavaa myös fyysistä häirintää. Sopimattomat kommentit, ehdottelut ja vihjailut olivat haastateltujen kokemusten mukaan alalla arkipäivää. Myös työkaverin koskettelu, kouriminen ja liian lähelle tuleminen nousi esiin paitsi työpaikalla myös illanvietoissa ja seminaareissa.
 Monet kokevat, että asiaan on mahdoton puuttua, sillä seksistinen puhekulttuuri on yleisesti hyväksytty alalla.
 Ylen tiedossa on tapaus, jossa seksuaalisen häirinnän uhri joutui itse vaihtamaan paloasemaa ja toinen tapaus, jossa raiskauksen uhrin työsuhdetta ei jatkettu.
 Häirintää perustellaan usein raskaan työn vaatimalla mustalla huumorilla tai “palokuntahuumorilla”.
 Monet haastateltavista kertoivat, etteivät edes tunnistaneet häirintää ennen kuin Instagramiin ilmestyi elokuussa  Emergencyservicestoo-tili . Tilillä on julkaistu yli sata anonyymia kertomusta häirinnästä ja epäasiallisesta käytöksestä muun muassa pelastustoimessa.
 Kansalaisten silmissä  pelastustoimi on ylivoimaisesti luotettavin viranomainen, mitä Suomesta löytyy. Suomalaisista lähes sata prosenttia luottaa pelastustoimeen.
 Nyt kuitenkin alan sisällä monen silmät ovat avautuneet sille, ettei työkulttuuri ole normaali eikä sitä tarvitse sietää.
 Työkulttuurissa paljon parannettavaa
 Pelastustoimi ja ensihoito ovat olleet perinteisesti miehisiä aloja. Naisten osuus työpaikoilla on kasvanut pikkuhiljaa 2000-luvulta lähtien, mutta silti pelastustoimessa naisia on vain 12 prosenttia. Yhteensä pelastustoimessa työskentelee noin 5 700 henkilöä.
 Ensihoidossa naisia on jo 40 prosenttia.
 Naisten vähäisen määrän vuoksi heidät olisi helppo tunnistaa ja siksi he pysyttelevät tässä jutussa nimettöminä eikä heidän tarkkoja titteleitään kerrota. Myös mieshaastateltavat pelkäävät puhumisella olevan vaikutusta työuraansa ja puhuvat yhtä lukuunottamatta nimettöminä.
 Kaikki haastateltavat kertovat ongelmista työkulttuurissa. Häirinnän lisäksi moni koki ahdistavaksi alan rasismin sekä seksuaalivähemmistöihin kohdistuvan solvaamisen.
 Myös miehen muotti alalla on niin ahdas, että se ahdistaa jopa osaa miehistä. Haastateltavien kuvailema machokulttuuri johtaa esimerkiksi siihen, että jopa virka-avun pyytämistä voidaan pitää heikkoutena.
 Alalla on myös merkittäviä puutteita naisten tasa-arvoisessa kohtelussa varusteiden, tilojen ja palkkauksen suhteen.
 Ylen haastattelussa  pelastusalan ylin johto ja järjestöt tuomitsevat jyrkästi pelastusalalla ilmenneet seksuaaliseen häirintään liittyvät tapaukset.
 Seksistä puhutaan yhtä yleisesti kuin urheilusta
 Sanallinen seksuaalinen häirintä liittyy olennaisesti alan puhekulttuuriin, kertovat Ylen haastateltavat.
 Pelastajien ja ensihoitajien kahvipöydissä ruoditaan muun muassa työkavereiden seksielämää, ulkonäköä ja seksuaalista suuntautumista.
 – 75 prosenttia kahvipöytäkeskusteluista käsittelee seksiä, luonnehtii yli 10 vuotta ensihoitajana työskennellyt nainen.
 Moni haastateltavista korostaa, että puhe on niin yleistä ja arkipäiväistä, että sen mieltää osaksi työpaikan kulttuuria.
 Osalla silmät olivat avautuneet vasta heidän siirryttyään muualle töihin, ettei muilla työpaikoilla puhuta vastaavista asioista.
 – Hyvin paljon oli sellaista, että puhuttiin ääneen, onkohan jollakin perse levinnyt tai kenellä on parhaimmat tissit tai kuka on meidän naiskollegoista pantavin. Silloin sitä ajatteli, että tämä on vaan tätä palomieshuumoria, naisensihoitaja kuvailee.
 – Ollaan taukotilassa ja lähdetään puhumaan työkavereiden panemisesta ja kuinka niiden puolisot paukuttaa niitä takaapäin. En ole tajunnut sitä, että tuollaista ei tarvitse kuunnella, kolmas naisensihoitaja sanoo.
 Eräälle ensihoitajalle uutta työpaitaa hankkiessa esimies kommentoi, etteivät hänen rintansa sovi paitaan ja ehdotti naiselle, että hän sovittaisi paitaa hänen edessään. Nainen kieltäytyi.
 Toinen ensihoitaja kertoo puuttuneensa kollegoiden käytökseen, kun he kutsuivat kesätyöntekijöitä “pikkulortoiksi”.
 – Se on niin normalisoitunut, että jos menisin sanomaan pomolle, että tuo rasvaisten juttujen viljely pitää loppua, niin on ihan sama fiilis kuin menisin sanomaan, että työkaverit eivät saa puhua urheilusta ollenkaan, jutussa myöhemmin kuultava  Minna  kertoo.
 – Yksikin mieskollega oli puhuttanut tosi rumasti ja rivosti meidän 19-vuotiasta kesätyöntyöntekijää. Tämä yli 40-vuotias perheenisä oli kertonut vitsin varjolla, kuinka vie työntekijän ambulanssin takakonttiin, laittaa liukastetta ja vie sormet pilluun.
 Kesätyöntekijä koki tilanteen ahdistavaksi.
 – Sitä asiaa selviteltiin ja tämä miestyöntekijä sai vakituisen paikan meiltä, ensihoitajanainen kertoo.
 Ulkonäön arviointia kohdistuu työkavereiden ja sijaisten lisäksi myös potilaisiin. Ensihoitajanainen kertoo mieskollegoidensa avoimesti arvioivan esimerkiksi potilaiden rintoja keikan jälkeen.
 Kun samainen ensihoitaja sai ensimmäisen lapsensa, hän kertoo työkavereiden ihmetelleen kovaan ääneen, kuka heistä on lapsen isä.
 Moni nainen kuvailee, että käytännössä vaihtoehdot seksistiseen puheeseen reagoimisessa on olla hiljaa tai lähteä vitsiin mukaan. Jälkikäteen huumorin myötäily on kuitenkin kaduttanut osaa.
 – Aamuisin käskynannossa joku heittää läpän ja kymmenen äijää heittää päälle, niin ethän sinä voi siinä sanoa mitään. Vaihtoehto on olla joko turpa kiinni tai heittää kovemmin takaisin. Itse kuulun siihen jälkimmäiseen kategoriaan, että äijille jauhot suuhun. Mutta eihän sekään oo oikein, että se menee sellaiseen kilpajuoksuun, palopäällystöön kuulunut nainen kertoo.
 Ehdottelua yhdessä saunomisesta ja nukkumisesta
 Pelastustoimessa ja ensihoidossa työpaikoilla vietetään pitkiä aikoja. Vuorot voivat olla jopa 24 tunnin mittaisia. Työtehtävien välissä päivystyspaikalla tehdään ruokaa, katsotaan elokuvia, urheillaan, saunotaan, pestään hampaat ja mennään nukkumaan.
 Omat työkaverit tulevat tutuksi pitkissä vuoroissa hyvässä ja pahassa. Erään haastateltavan mukaan yhdessäolo on kuin “leikittäisiin kotia”.
 Haastatteluista piirtyy kuva, että seksistisen puheen lisäksi myös seksuaalissävytteinen ehdottelu on tavanomaista. Usea haastateltava toteaa, etteivät he edes muista kuinka monta kertaa työkaverit ovat pyytäneet heitä mukaansa suihkuun tai saunaan.
 Osa kertoo siitä, kuinka häirintäkulttuuri lävähti kasvoille jo alan ensimmäisissä harjoitteluissa.
 Niin kävi myös nyt jo yli kahdeksan vuotta alalla olleelle ensihoitajalle. Ensimmäisessä harjoittelupaikassa pelastuslaitoksella opiskelijat eivät saaneet tehdä yövuoroja, joten vuorot päättyivät aina samaan aikaan. Yllättäen pukuhuoneessa samaan aikaan vastassa oli aina sama mieshenkilö.
 – Se yksi ja sama tyyppi tuli aina suihkusta alasti ja ehdotteli vitsillä kaikenlaista. En sanonut siitä opettajille enkä ohjaajille, en kenellekään, jolle varmaan olisi pitänyt. Jo tuolloin tiedostettiin, että piirit on tosi pienet, eikä kukaan halunnut, että se vaikuttaa työllistymiseen.
 Myös palopäällystössä työskentelevä nainen muistaa yhä elävästi oman viimeisen harjoittelunsa.
 – Kestin palomestarin ehdotteluja naku-uinneista ja ties mistä, ei sitä siinä iässä osannut puolustaa itseään muuten kuin hekottelemalla niille jutuille, vaikka olikin epämukava olo. Hän osti kerran minulle mehujään ja sanoi että ”harjoittelehan tekniikkaa”, nainen muistelee.
 Pitkiä vuoroja tehtäessä työpaikoilla on käytössä myös lepohuoneet, jotta työvuorojen aikana voi nukkua. Myös tämä on johtanut sopimattomiin ehdotuksiin ja tilanteisiin.
 Lopulta naimisissa ollut mies sai houkuteltua hänet viereensä sänkyyn lepohuoneessa.
 – Koin olevani puun ja kuoren välissä. Hän oli niin hyvissä väleissä hallintoon ja operatiiviseen johtoon ja pelkäsin, että hän puhuisi minusta pahaa sinne ja määräaikainen sopimus ei jatkuisikaan. Hän oli kova puhumaan paskaa muista ihmisistä.
 Nyt vuosia myöhemmin nainen kokee, että hän oli naiivi ja helposti vietävissä.
 – Hän osasi sopivasti manipuloida nuorta naista. Se oli kieroutunutta.
 Aikuisviihdettä työpaikalla
 Ylen haastatteluista käy ilmi, että pelastustoimen ja ensihoidon työpaikoilla jopa kulutetaan aikuisviihdettä.
 Kymmenen haastateltavaa mainitsee Ylelle, että työpaikalla on katsottu pornoa tai että työpaikalla säilytetään pornolehtiä. Pornoa katsotaan myös kahvipöydässä ja jaetaan työporukan Whatsapp-ryhmässä.
 Kahdeksan vuotta alalla ollut ensihoitajanainen kertoo, että hänen työpaikallaan “sitä itseään” on laitettu pyörimään isolta näytöltä. Hän on kokenut tilanteet vaivaannuttaviksi ja poistunut paikalta.
 – Onhan noilla paloasemilla tallentavat digiboksit täynnä pornoa. Sitä tapahtuu etenkin sivuasemilla, missä ei ole johtoportaan väkeä paikan päällä koskaan. Sitä on tapahtunut ihan tässä lähivuosina, ei ole mikään kymmenen vuotta vanha juttu.
 Yksi ensihoitaja kertoo, että työkaveri yritti painostaa häntä katsomaan kanssaan aikuisviihdettä heidän ollessaan kahdestaan päivystyskämpällä. Nainen kertoo kieltäytyneensä ja poistuneensa tilanteesta.
 Myös tyttökalentereita näkee yhä työpaikoilla ja jopa esimiesten tiloissa.
 – He suhtautuivat ylpeydellä siihen, että tällainen tissikalenteri roikkui seinällä. Samassa huoneessa, missä meidän kehityskeskustelut pidettiin. Aika epäasiallista nykytyöelämässä, alalta vastikään lähtenyt ensihoitajanainen toteaa.
 Ensihoitajamies katuu ronskia menoa
 Ensihoitajana aiemmin vuosia työskennellyt  Olli  myöntää “hurjan menon” työpaikalla. Olli ei ole hänen oikea nimensä.
 Hän kertoo ronskeista puheista, pornon katselusta ja työpaikkaromansseista.
 – Muistan kyllä niitä tilanteita, että kollega on voinut kysyä läpällä, että “hei, lähdetään paneen” ja tätä voidaan kysyä useamman kerran päivässä. Ja kommentoida kollegan tissejä tai että “onpas pantavan näköinen opiskelija” ja että on “suikkarihuulet”.
 – Toivon, etten itse ole ollut pahimmasta päästä, mutta kyllä ronskien puhuminen on nuorena kollina ollut yli linjan.
 Olli kertoo asian tuntuvan hänestä jälkikäteen ihan hirveältä.
 – Ei siitä hirveän monta vuotta ole, kun katseltiin pornoa töissä illalla ja opiskelija oli meidän kanssa katsomassa ja jutut olivat hurjia. Ja opiskelijathan ovat altavastaavana aina, varsinkin kun harjoittelut tehdään monesti ilman palkkaa, Olli sanoo nyt.
 Myös toinen Ylen haastateltava kertoo, että pornoa näytettiin 15–16-vuotiaille työelämään tutustujille heidän vieraillessaan työpaikalla.
 – Vedottiin siihen, että jos haluat ensihoitoon töihin, niin pitää tottua sellaiseen rajuun vitsiin. Meillä on rankka työ ja se vaatii rankat huvit, ensihoitaja kertoo.
 Olli painottaa, että jopa vuorokauden mittaisissa työvuoroissa työkaverit hitsautuvat yhteen. Hän pitää osittain luonnollisena sitä, että työpaikkaromanssejakin syntyy.
 Työpaikkaromanssit tuotiin esiin muissakin haastatteluissa. Osa koki kiusallisena sen, että työkavereiden kiehnäystä joutui todistamaan työpaikalla.
 Myös Olli päätyi suhteeseen työkaverinsa kanssa. Hän ei kerro, onko itse harrastanut seksiä työpaikalla, mutta hänen mukaansa sitäkin tapahtuu.
 – Ei minulla ole syytä epäillä, etteikö näin olisi, jos kollegat ovat tulleet kehumaan, että kävivät juuri tuossa naksauttamassa.
 “Kerran voi puristaa tervehdykseksi”
 Kymmenen haastateltavaa kertoo Ylelle kokeneensa tai todistaneensa myös fyysistä seksuaalista häirintää kollegoiden taholta.
 Fyysinen häirintä ilmeni ei-toivottuna kosketteluna, kourimisena ja liian lähelle tulemisena. Työpaikalla työkaveri voi pyytämättä ruveta hieromaan niskoja, painautua kiinni vartaloon ohittaessaan, kysymättä laittaa käden lanteille tai fyysisesti ahdistaa nurkkaan.
 Sopimatonta koskettelua tapahtuu erityisesti työporukan illanvietossa, joissa alkoholi virtaa.
 – Palokunnan juhlissa kosketeltiin ja lähenneltiin paljussa ihan urakalla, naimisissa olevat miehet vielä. Vihjailevia viestejäkin tuli puhelimeen, koitin ne ystävällisesti sivuuttaa, palopäällystössä työskentelevä nainen kuvailee.
 Eräs ensihoitajanainen kertoo tapauksesta, jossa häneen valta-asemassa ollut miespuolinen työkaveri päätti yllättäen napsauttaa hänen rintaliivinsä auki juhlissa.
 – Jouduin pyytämään toista henkilöä laittamaan ne kiinni. Se tuntui nöyryyttävältä.
 Pitkään alalla toiminut ensihoitajanainen kertoo, että heidän työpaikallaan erään vanhemman mieskollegan kourimista katsottiin aluksi sormien läpi ja se hyväksyttiin osaksi miehen humalakäyttäytymistä. Tilanne on kuitenkin pahentunut viime aikoina.
 – Hän on aina jossain naisessa ja jossakin ruuminosassa kiinni. Rupesin viimeisen tyhy-illan jälkeen juttelemaan, että ei tämä ole oikein enää. Eräs työkaveri sanoi, että “kyllä kerran voi puristaa vähän niin kuin tervehdykseksi, mutta sen jälkeen on liikaa”.
 Nainen kertoo, että kukaan ei uskalla ottaa asiaa esiin, koska pelätään sitä, että kyseinen mies pahoittaa mielensä.
 – Se on jotenkin niin sallittua ja kuuluu tähän työhön, että kokeillaan oli kännissä tai selvinpäin.
 “Naiset eivät kuulu palokuntaan”
 Ylen haastateltavien mukaan alalla on yleistä myös sukupuoleen perustuva häirintä, jossa halvennetaan ja alennetaan toista sukupuolta.
 Kuvaava esimerkki tästä on se, että monet haastateltavista kertovat kuulleensa työurallaan fraasin, kuinka naiset eivät kuulu tai sovellu palokuntaan tai ensihoitoon.
 – Jo ensimmäisellä työpaikalla kuulin, että naiset eivät kuulu palokuntaan, ensihoitajanainen muistaa.
 Lukuisat haastateltavat kertovat naisten vähättelystä työpaikalla. Työkaverit ruotivat erityisesti naisten fyysistä kuntoa ja ajotaitoa.
 Palopäällystöön kuuluva nainen kertoo, että varsinkin ensihoidolle potilaiden kantoapuna toimiminen on “iso haava” vanhemmille mieskollegoille ja aihe on kestopurnauksen kohde ympäri maan.
 Moni nainen kokee, että he joutuvat tekemään paljon enemmän töitä kuin työpaikan miehet saadakseen arvostusta työyhteisössä.
 – Jokaikinen keikka ja juttu piti tehdä vähän pikkuisen paremmin, että oltaisiin oltu samalla viivalla kuin äijät. Äijät myös saivat helpommin anteeksi mokiansa, toinen palopäällystöön kuulunut nainen kertoo.
 Muutama haastateltava mainitsee, että toiminnassa näkyy tai sen taustalla vaikuttaa jopa suoranainen naisviha.
 Ensihoitajanainen kertoo esimerkin tilanteesta, jossa naisviha oli niin käsinkosketeltavaa, että hänen oli pakko poistua tilanteesta.
 – Päivystystilassa seurattiin futisottelua ja kun naisselostaja pääsi ääneen, koko pelastajamiesjoukko aloitti sellaisen haukkumisen, kuinka nainen ei kuulu siihen hommaan. Tuli niin ahdistunut olo, se oli niin vihamielistä. Se ei ole naisten tila, naiset ovat vaan jotenkin koristeena siellä.
 Synnytyksen jälkeen vaadittiin kuntotesteihin
 Osa haastateltavista kertoo Ylelle kokeneensa myös syrjintää työtehtävissä sukupuolensa vuoksi.
 Ensihoitajana useita vuosia työskennellyt nainen kertoo tiedustelleensa jokin aika sitten työpaikallaan, olisiko hänen mahdollista alkaa ajoneuvovastaavaksi, kun vastuualueita jaettiin uudelleen.
 – Esimies vastasi, että ei ei, että kyllä miehiä löytyy tähän hommaan.
 Räikein tapaus sukupuoleen liittyen oli ensihoitajanaisella, joka haki vakituista virkaa äitiyslomalta.
 Hakemuksen jättämisen jälkeen hän eteni virkahaussa ja hänet toivotettiin tervetulleeksi kuntotestiin. Naisen synnytyksestä oli kuitenkin kulunut vasta alle kaksi viikkoa ennen määrättyjä kuntotestejä.
 – Ilmoitin heti siinä puhelussa, että en pysty terveydellisistä syistä niitä tekemään. Minulle sanottiin, että ne täytyy tehdä tai muuten en pääse haastatteluvaiheeseen.
 Nainen hankki lääkärintodistuksen ja oli yhteydessä liiton lakimieheen asian tiimoilta. Lakimiehen linjaus oli, että toimintakyky pitää pystyä arvioimaan muutoin, varsinkin kun nainen oli työksennellyt kyseisellä pelastuslaitoksella jo useita vuosia.
 Lopulta pelastuslaitos ilmoitti huomioivansa naisen aiemman kuntotestin tulokset ja jopa korottavansa pisteitä ammatillisen kehityksen vuoksi.
 – En siltikään päässyt haastatteluun, nainen toteaa.
 Nainen teki oikaisupyynnön asiasta, jotta pelastuslaitos joutuisi tarkastelemaan omaa toimintaansa. Oikaisupyynnöllä ei kuitenkaan ollut vaikutusta lopputulokseen. Yle on nähnyt tapaukseen liittyvät asiakirjat.
 Palokuntahuumorista kysytään jo työhaastattelussa
 Ylen haastatteluista käy ilmi, että suhtautuminen seksuaaliseen häirintään on vähättelevää ja häirintää koetaan myös esimiesten taholta.
 Haastateltavien mukaan seksistinen puhekulttuuri on yleisesti hyväksytty, minkä vuoksi moni kokee, että asiaan on käytännössä mahdotonta puuttua.
 Jos seksistisestä puheesta valittaa, työyhteisön mukaan vika on usein valittajassa. Monesti vastauksena on kehotus hakeutua muihin töihin, jos ei kestä huumoria.
 Tulevan työntekijän “herkkänahkaisuutta” voidaan tiedustella jopa työhaastattelussa.
 – Olen puuttunut siihen, kun työhaastatteluissa toinen haastattelija kysyi hakijoilta, että kestäväthän he palokuntahuumoria. Sanoitin itse, että sillä ei tarkoiteta mitään syrjivää tai epäasiallista keskustelua ja huomautin asiasta jälkikäteen kysyjää, palopäällystöön kuulunut nainen kertoo.
 Haastateltavat kertovat myös tilanteista, joissa esimiehen reagointi asiaan on ollut vähintään kyseenalaista.
 “Nämä ehdottelija-kähmijät ovat meidän esimiehiä”
 Ensihoitajanainen kertoo, että hänen mieleensä on piirtynyt se, miten työpaikalla reagoitiin siihen, että yksi työntekijöistä oli valittanut esimiehelle häirinnästä.
 – Vuoronvaihdossa tämä esimies huusi, että tällainen ei ole sallittua ja jos hän vielä kuulee tällaisesta, niin hän “tulee leikkamaan teidän pallit irti”. Siitähän nousi kauhea jupina, kun porukka rupesi miettimään, että kuka asiasta on valittanut. Syyllinen ei ollut ahdistelija, vaan se, joka asiasta oli valittanut.
 Osa haastateltavista toteaa, että asian ilmoittaminen esimiehille ei tule kuulonkaan, sillä sama roisi kulttuuri läpäisee koko työyhteisön. Usko siihen, että esimiehet puuttuvat asiaan on olematonta.
 – Nämä tällaiset ehdottelija-kähmijät ovat meidän esimiehiä. Ihan turha mennä ilmoittamaan, kun tietää, että ne samat äijät on ihan yhtä huonokäytöksisiä, kaikki samanlaisia kännikähmijöitä, ensihoitaja tiivistää.
 Eräs esimiehen ehdottelun kohteeksi joutunut nuori nainen sai itse siirron toiselle asemalle.
 Yle on nähnyt kyseiset viestit.
 Seuraavana päivänä esimies ymmärsi toimineensa väärin ja pahoitteli tapahtunutta. Pian hän siirsi ensihoitajan työskentelemään toiselle asemalle.
 – Siinä kohtaa olin vain tyytyväinen, että työt jatkuivat, ensihoitaja toteaa.
 Osa haastateltavista mainitsee, että häirintää tapahtuu myös perinteisesti vuosittain järjestettävillä Palopäällystöpäivillä, jonne osallistuvat alan johtohahmot. Erään mieshaastateltavan mukaan kyseisessä tilaisuudessa “pelastusalan naiset kulkevat seiniä pitkin”.
 – Palopäällystöpäivillä on limaisia setiä ihan kovasta päällystöstä lähtien. Se on titteleistä riippumatta koko turvallisuusalan ongelma,  Minna  (nimi muutettu) sanoo.
 “Pelastusalan arvot ovat sanahelinää”
 Lähes kymmenen vuotta palopäällystössä työskennelleellä Minnalla on ollut vaikeuksia puuttua jatkuvaan häirintään, vaikka hän on itse ollut esimiesasemassa. Minna ei ole naisen oikea nimi.
 Jo ensimmäisessä työpaikassa asemaryhmän palopäällikkö alkoi vihjailla Minnan seksuaalisesta suuntautumisesta.
 – Tuli sellaisia heittoja, jos olen ollut viikonlopun poissa, että mitäs sitä on viikonloppuna tehty ja taidatkin olla noita lepakkotyttöjä.
 Alun hämmennyksen jälkeen sanavalmis Minna alkoi vastaamaan juttuihin samalla mitalla. Vasta viimeisen parin vuoden aikana hän kertoo alkaneensa ymmärtää, kuinka kierotunutta toiminta oli.
 – Nuorempana on ollut varmasti osaltaan halu näyttää, että olen hyvä tyyppi. Sulatan nämä jutut ja heitän itsekin tällaista läppää. Nyt myöhemmin harmittaa helvetisti, ettei sitä uskaltanut kyseenalaistaa.
 Erään työkaverin käytöksen Minna koki erityisen epämiellyttäväksi. Keski-ikäinen mies lähetteli viestejä, tuli työpaikalla liian lähelle, ehdotteli ja vihjaili. Vaikka Minnan olisi kuulunut päällystön jäsenenä puuttua asiaan, se tuntui vaikealta.
 – Se tilanne oli ihan mahdoton. Pitäisihän se viedä eteenpäin, mutta se voi vaikuttaa niin paljon siihen työn tekemiseen. Vasikoisit sellaisen tyypin, jonka kanssa kumminkin pitää olla yhteistyössä ja on ryhmänsä lähestulkoon palvottu jäsen.
 Minna ei ollut miehen ainoa kohde, vaan samanlaista ei-toivottua huomiota saivat useat naiset.
 Eräs työpaikan palopäällystöön kuuluvista miehistä sai vihiä miehen ongelmallisesta käytöksestä ja alkoi selvittää tapausta. Hän kertoi kuulleensa viittä naista, joista kolme suostui asian eteenpäin viemiseen.
 – Koin, että minun pitää virkani puolesta asiasta ilmoittaa. Vein asian pelastuspäällikölle, joka sanoi, ettei halua olla asian kanssa missään tekemisissä. Olin ihan suu auki, että kuinka tämä on mahdollista, mies kertoo Ylelle.
 Mies otti yhteyttä myös alempaan esimieheen ja osa naisista teki asiasta virallisen ilmoituksen. Hän ei kuitenkaan ole varma seurasiko asiasta mitään, sillä hän on sittemmin vaihtanut itse työpaikkaa.
 Minna oli tuolloin poissa töistä, mutta on tietoinen, että asiaa yritettiin viedä eteenpäin.
 Minna kokee, ettei hän jaksa enää taistella tuulimyllyjä vastaan ja on luopumassa alasta. Hän kertoo olevansa uupunut häirintään, syrjintään ja vähättelyyn sekä kokeneensa jopa työpaikkakiusaamista.
 Hän toivoo, että olisi saanut muutettua työkulttuuria turvallisemmaksi kaikille.
 – Se herättää vaikeita tunteita, kun ala on niin tärkeä itselle. Olen pettynyt itseeni ja pettynyt laitokseen.
 Minna on yksi monista, joka mainitsee haastattelussaan ei-mairittelevaan sävyyn pelastusalan arvot:  inhimillisesti, ammatillisesti ja luottavasti.
 – Minulle se näyttää sanahelinältä. Se ei välity ainakaan talon sisällä millään tavalla.
 Raiskauksen uhrille näytettiin ovea
 Pelastustoimen esimiesten toimintaan pettyi vahvasti myös  Sini .
 Sini (nimi muutettu) joutui rikoksen uhriksi työskennellessään ensimmäisessä ensihoidon työpaikassaan.
 Sini oli kesäsijaisena kyseisellä pelastuslaitoksella vuonna 2015. Hän oli vuorossa ensimmäistä kertaa uuden työparin kanssa. Vuoro kesti yhteensä 24 tuntia.
 Työvuoron aikana vanhempi mieskollega kyseli paljon Sinin henkilökohtaisesta elämästä ja ehdotteli muun muassa viereen istumista sohvalla, suutelua ja yhdessä suihkuun menemistä. Keskustelu tuntui Sinistä ahdistavalta.
 Vuoroon kuuluvan yölevon ajaksi molemmat menivät lepohuoneeseen, jossa oli kaksi erillistä sänkyä. Yöllä kollega tunkeutui Sini sänkyyn.
 Sini ilmoitti, ettei se käy päinsä, mutta mies ei noteerannut kieltoa. Sen jälkeen mies raiskasi hänet.
 Miehen mentyä omaan sänkyynsä Sini oli shokissa ja ahdistunut. Työvuoroa oli vielä jäljellä. Hänellä oli epätodellinen olo.
 – Olisin voinut soittaa esimiehelle tai virvellä pyytää apua, mutta olin hyvin sekaisin. Koitin sinnitellä ja valvoin sen yön.
 Kotiin päästyään Sini kertoi puolisolleen mitä oli tapahtunut. Puoliso sai puhuttua Sinin lähtemään päivystykseen.
 – Halusin miettiä vielä rikosilmoitusta, sillä osasin nähdä sen, että tämä on minun työni loppu ja minä olen se, jota ei uskota.
 Päivystykseen paikalle saapuivat kuitenkin poliisit, jotka kirjasivat rikosilmoituksen ylös.
 Kaksi viikkoa tapahtuneen jälkeen Sini pyydettiin kuulemistilaisuuteen pelastuslaitokselle. Sinin mukaan läsnä oli kolme miestä: pelastusjohtaja, lähiesimies ja puolueeton kirjaaja.
 Vasta jälkikäteen hän ymmärsi, että hänellä olisi pitänyt olla tukihenkilö mukana.
 – Tätä koko juttua epäiltiin ja kyseenalaistettiin. Toista henkilöä oli kuultu ennen minua ja he olivat sitä mieltä, että kyllä he ymmärtävät, jos tässä on tällainen yhteisymmärryksessä tapahtunut tilanne. Sanoin, että tässä ei ole mitään tekemistä yhteisymmärryksen kanssa.
 – He kyselivät yksityiskohtia, miten päin olin missäkin ollut ja miten olen voinut olla tuolla lailla, jos hän on ollut näin. Vasta jälkikäteen ymmärsin, että eikö tämä ole poliisin tehtävä.
 Sinin määräaikaisuus läheni loppuaan syksyn tullen, mutta aiemmin oli puhuttu, että hän jäisi muiden kesäsijaisten tavoin laitokselle keikkatyöläiseksi. Sini oli kuitenkin ainut, jota pyydettiin palauttamaan tavarat ja vaatteet.
 – Kun kysyin asiasta sain sähköpostin, jossa kerrottiin, että "näissä olosuhteissa on parempi että pidättäydyt keikanteosta laitoksellamme”.
 Julkisuudessa olleiden tietojen mukaan rikoksesta epäilty ensihoitaja sai puolestaan jatkaa työssään vielä reilu vuosi teon jälkeen, mutta mies on sittemmin irtisanoutunut.
 Yle pyysi kyseiseltä pelastuslaitokselta tietoja häirintäilmoituksista ja kurinpitotoimenpiteistä. Tietopyynnön vastauksesta käy ilmi, että pelastuslaitoksen mukaan työnantaja selvitti asiaa kyseisessä tapauksessa ja käynnisti varoitusmenettelyn, mutta henkilö ehti irtisanoutua menettelyn aikana.
 Sini otti yhteyttä Tehyn luottamusmieheen, sillä tunsi rikoksen uhrina maksaneena kovan hinnan. Yle on nähnyt viestinvaihdon liiton kanssa.
 Sinin mukaan sähköpostiväännön jälkeen hänelle tarjottiin myöhemmin laitokselta mahdollisuutta palata.
 – Ajattelin kuitenkin, että en halua tuollaiseen paikkaan enää jäädä.
 Hovioikeuden tuomio tuli lähes kolme vuotta tapahtuneen jälkeen. Mieskollega tuomittiin raiskauksesta ja virkavelvollisuuden rikkomisesta 1,5 vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen.
 Sinillä on kestänyt vuosia toipua tapahtuneesta.
 – Läheisten ansiota on, että olen ylipäätään tässä.
 Sini toivoo, että kulttuuri pelastuslaitoksilla muuttuisi. Hän itse koki suurta yksinäisyyttä ja häpeää sen vuoksi, miten häntä kohdeltiin jouduttuaan uhriksi.
 – Ihmettelen edelleen, miten he ovat pystyneet elämään sen kanssa, miten minua kohtelivat. Toivottavasti he ovat ymmärtäneet tapahtumasta jotain, kun oikeuden päätökset ovat tulleet, ettei ole epäilystäkään mitä on tapahtunut.
 Sinin tapauksesta tuomittu ei ole ainoa pelastuslaitoksen henkilö, joka on viimeisten vuosien aikana tuomittu vakavista rikoksista.
 Vuonna 2019 Vaasan hovioikeus vahvisti Satakunnan käräjäoikeuden langettaman kahden vuoden ehdottoman vankeustuomion raiskauksesta paikalliselle aluepalomestarille. Aluepalomestarin virkasuhde purettiin tuomion seurauksena.
 Elokuussa 2021 Oulun käräjäoikeus tuomitsi pelastuslaitoksen päällystössä työskennelleen miehen seitsemästä salakatselusta ja kolmesta törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Tuomio ei ole vielä lainvoimainen.
 "Me ollaan pelalla töissä, me ollaan kovia tyyppejä"
 Kaikki Ylen haastattelemat 21 henkilöä kokevat, että työkulttuurissa on ongelmia.
 Seksuaalisen häirinnän lisäksi moni kokee ahdistavaksi alan syrjivän puhekulttuurin, jossa puhutaan ala-arvoisesti maahanmuuttajista ja seksuaalivähemmistöistä.
 Ylen haastateltavat nostavat esiin myös sen, että pelastus- ja ensihoidon työntekijöiden joukko on varsin homogeeninen. Usean haastateltavan mukaan miesvaltaisella alalla vallitsee tietynlainen machokulttuuri.
 – Machokulttuuri lähtee pelastusopistosta, kun kaksikymppiset jätkät lyödään puoleksitoista vuodeksi samaan koppiin asumaan ja joka tuutista hoetaan, että te olette sankareita, miespalomestari toteaa.
 Palomestari kokee, että machokulttuuri johtaa pahimmillaan siihen, että virheitä ei suostuta tarkastelemaan tai ottamaan niistä opiksi.
 – Se on vähän katteetonta se, että ollaan niin kovia jätkiä ja tiedetään ja osataan kaikki. Siinä saattaa lähteä henki jollain seuraavalla keikalla.
 Niin miesten kuin naisten tulee olla paitsi kovia, myös “hyviä jätkiä”. Rooli on osalle miehistäkin ahdistava.
 – Itse harrastan teatteria, pidän taiteesta ja soitan musiikkia, niin se on saanut aika paljon ihmettelyä ja herättänyt kysymyksiä, että mikä on se seksuaalinen suuntautumiseni. Miehen malli on kapea ja toisinaan tuntuu, että se vain on mies, joka on kiinnostunut autoista tai kuntosaliharjoittelusta, ensihoitajamies kertoo.
 – Käytän hyvin harvoin sanaa toksinen, mutta jos joku on toksista, niin se oli sitä. Kaikenlainen herkkyyden osoittaminen katsotaan heikkoudeksi, ensihoitajan työt pelastuslaitoksella jättänyt mies kuvailee.
 Kyseisen miehen mukaan oma paikka työyhteisössä piti ansaita ja sen sai käyttäytymällä samalla tavalla kuin muut.
 – Se oli jopa klaanimaista meininkiä, että me ollaan pelalla töissä, me ollaan kovia tyyppejä. Mikään ei tunnu miltään. Mikä työnohjaus, mitä homojen hommaa se on.
 Virka-avun pyytäminen on heikkous
 Ylen haastatteluista käy ilmi, että tunteiden näyttäminen on yhä tabu pelastustoimessa ja ensihoidossa. Ensihoitajanainen kertoo, että kollegoilta tulee arvostelua, jos työtehtävissä säikähtää esimerkiksi väkivallan uhkaa.
 – Jos vaikka huikkaa virveen, että tarvii poliisia, niin heti se on hätääntymistä. Että pitää tottua siihen, että saattaa tulla nyrkistä ja jos et kestä, niin vaihda alaa.
 Haastateltavien mukaan joillakin ylemmyydentunne on johtanut siihen, että työtehtävillä kohdellaan alentuvasti esimerkiksi muita terveydenalan ammattilaisia kuten kotihoidon työntekijöitä.
 Ensihoitajana toiminut Olli kuvaa ongelmaa jumaluuskompleksiksi. Hänen mukaansa se vaikutti myös siihen, ettei jälkipuintiin hakeuduttu, kun mikään ei saanut tuntua miltään.
 – Se oli hyväksytty kulttuuri, että mehän ollaan ensihoitajia, jumalasta seuraavia.
 Viime vuosina alalla on kuitenkin yhä enemmän järjestetty työntekijöille jälkipuinteja eli debriefingejä traumaattisten työtehtävien jälkeen.
 Osa haastateltavista kiittelee vuolaasti sitä, kuinka hyvin työnantaja nykyisin järjestää jälkipuinteja. Osa puolestaan oli sitä mieltä, että siinä on yhä petraamista.
 – Se on parantunut tosi paljon. Jos nuori ihminen kuolee tai on paha onnettomuus, niin tosi helposti määrätään välittömästi jälkipuinti pidettäväksi. Jos on itse kokenut väkivallan uhkaa tai lääpitty potilaan toimesta, niin sitä pitäisi osata sitten itse pyytää, ensihoitajana työskentelevä nainen kuvaa.
 Miehisyyden viimeinen linnake
 Pelastustoimi on ala, jota on pitkään rakennettu miesten ehdoilla.
 – On puhuttu jopa miehisyyden viimeisestä linnakkeesta, pelastustoimen tasa-arvo- ja yhdenmukaisuustyöryhmän koordinaattori  Mira Leinonen  kuvailee.
 Leinonen työskentelee pelastusylitarkastajana Etelä-Suomen aluehallintovirastossa ja on myös Pelastusalan naiset ry:n puheenjohtaja.
 Pelastustoimessa on isoja puutteita siinä, että miehille ja naisille tarjottaisiin yhtä hyvät työtilat, varusteet ja palkka, kertoo Leinonen.
 Monet paloasemat on rakennettu aikana, jolloin alalla oli pelkkiä miestyöntekijöitä. Kaikkialla ei ole vieläkään miehille ja naisille eroteltuja puku- ja lepohuoneita.
 Suomessa ei myöskään ole naispelastajille edes omia suojavarusteita, jotka suojaisivat heitä paremmin hengenvaarallisissa työtehtävissä.
 – Britanniassa asia korjattiin vuonna 1996, kun mies- ja naispelastajaan osunut samanlainen pistoliekki surmasi naisen, mutta ei miestä. Varusteet suojasivat miehen henkeä paremmin, Leinonen kertoo.
 Alan tasa-arvoon liittyviä epäkohtia on selvitetty nyt ensimmäistä kertaa syksyllä julkaistavaan yhdenvertaisuus- ja tasa-arvotoimintaohjelmaan. Ennen sitä monet tasa-arvoon liittyvät kysymykset ovat olleet hämärän peitossa.
 Ennen sitä ei tiedetty edes paljonko naisia on alalla.
 Leinosen mukaan alan monimuotoistuminen on elintärkeää. Pelastajia valmistuu vuosittain 138 henkeä, mutta tämän lisäksi suurten ikäluokkien eläköityessä pelastajia tarvitaan noin tuhat ylimääräistä vuoteen 2030 mennessä.
 – Mielikuva, jotta pärjää tällä alalla on se, että pitäisi olla 25-vuotias valkoihoinen, puolialaston, ylävartalo öljyttynä täysin tunteita vailla oleva henkilö, joka tositilanteessa toimii kuin robotti. Se kiteyttää kaiken, minkä haluaisin tällä toimialalla muuttaa, Leinonen naurahtaa.
 Tällä hetkellä pelastustoimessa työskentelee esimerkiksi hyvin vähän maahanmuuttajataustaisia henkilöitä. Leinosen mukaan juuri Britanniassa ollaan paljon pidemmällä siinä, että pelastustoimen henkilökunta edustaa väestöpohjaa, jolle palveluita tehdään.
 Rasistista kohtelua työpaikalla
 Seinäjokelainen  Terence Sam  kertoo, ettei ole mikään salaisuus, että hän on kokenut rasismia sekä pelastuslaitoksella virassa ollessaan että sopimuspalokunnassa.
 Siksi hän uskaltaa puhua asiasta omilla kasvoillaan ja nimellään.
 Sam on ollut mukana sopimuspalokuntatoiminnassa 17-vuotiaasta lähtien sekä työskennellyt aiemmin palomestarina Pohjanmaan pelastuslaitoksella. Nykyisin Sam työskentelee paloturvallisuusalan konsulttina.
 – Se kielenkäyttö oli todella ala-arvoista, Sam sanoo.
 Kerran sopimuspalokunnan hälytystehtävällä räjähti polttoainetynnyri konesuojassa. Kun hän ja monet muut syöksyivät maahan turvaan, vakituinen palomies kommentoi kovaan ääneen tilannepaikalla naureskellen: “näittekö kuinka neekeri lensi äsken”.
 Erään kerran paloaseman kahvipöydässä keskusteltiin maahanmuutosta. Tässä yhteydessä pelastuslaitoksen virassa oleva työntekijä harmitteli, että luopui metsästyksestä ja myi aseensa.
 – Se tuntui uhkaavalta, Sam toteaa.
 Rasistisen puheen työpaikalla mainitsee yli puolet Ylen haastateltavista. Maahanmuuttajataustaisista henkilöistä käytetään alentavia termejä usein keikalle lähdettäessä tai sieltä palatessa.
 Haastateltavien mukaan solvaava puhe kohdistuu myös seksuaalivähemmistöihin. Yhdellä haastateltavalla se oli vaikuttanut siihen, ettei hän paljastanut työpaikalla olevansa homoseksuaali.
 – Jos kuuntelet päivät pitkät homovitsejä kahvipöydässä, niin ei sitä uskalla tuoda esiin. Se on varma kiusaamisen ja naljailun aihe, ensihoitajana työskennellyt mies kertoo.
 Hänen ensihoitajavuosistaan on jo lähes 14 vuotta ja hän toivoo alan jo muuttuneen. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että muutos on erittäin hidasta.
 Keskustelua seksuaalivähemmistöjen asemasta yritettiin nostaa esiin Palopäällystöpäivillä ensimmäisen kerran vuonna 2019. Paikalla läsnäollut henkilö muistaa kuitenkin, että paneelikeskustelun tunnelma sai oudon käänteen heti alkuunsa, kun katsojat saivat osallistua keskusteluun lähettämällä viestejä näytölle.
 Kyseinen henkilö on sopimuspalokuntalainen, joka harjoittelee säännöllisesti alueensa pelastuslaitoksen kanssa. Hän on avoimesti kertonut homoseksuaalisuudestaan.
 – Se on jatkuvaa se homoläppä, on homokoppia ja homopenkkiä. En jaksa ihan joka kerta puuttua ja kipuilen sen kanssa. Nämä arvot pitäisi jalkauttaa ylhäältä alas, ettei yksittäisen jäsenen tarvitsisi puolustamassa omaa olemassaoloaan.
 Terence Sam sanoo suoraan, että pelastuslaitoksen työkulttuurissa on paljon korjattavaa.
 – Rasismia, syrjintää, seksuaalista häirintää. Näitä asioita ihan oikeasti tapahtuu. Juhlapuheissa kerrotaan, kuinka inhimillisesti, ammatillisesti ja luotettavasti tehdään asioita ja ollaan tasa-arvoisia ja rasismia ei suvaita. Höpönpöppö! Todellisuus ei ole sitä, Sam toteaa.
 Sam painottaa, että hän koki tekevänsä pelastuslaitoksella merkityksellistä työtä on edelleen palokuntatoiminnassa mukana. Virassa ollessaan alan epäkohdat ja työn kuormittavuus saivat kuitenkin vaihtamaan työpaikkaa.
 – Vaikka rakastin sitä työtä ja se oli minulle tärkeää, niin ei sitä halua millä hinnalla hyvänsä tehdä.
 Pohjanmaan pelastuslaitos ei halua kommentoida yksittäisen henkilön kertomusta, mutta pahoittelee kokemusta rasismista.
 – Rasismi, syrjintä tai seksuaalinen häirintä ovat sellaisia asioita, joissa puuttumiskynnys on matala. Asioiden käsittelemisen avoimuus ja ilmoitusten teko on tärkeä osa niiden kitkemiseksi työyhteisöstä pois. Muuten asiaan on varsin vaikea puuttua ja korjata sitä, pelastusjohtaja  Tero Mäki  kommentoi Ylelle.
 Rakas ammatti monelle
 Ylen haastateltavien puheesta kuuluu usein se, kuinka työ pelastusalalla ja ensihoidossa on parhaimmillaan äärimmäisen tärkeää ja merkityksellistä. Myös työyhteisö on hienoimmillaan valtava voimavara.
 – Näistä huolimatta tykkään työskennellä pelastuslaitoksilla. Se yhteisöllisyys ja veljeys, ja se, että ollaan kuin yhtä perhettä. Siinä on jotain sanoinkuvailemattoman voimaannuttavaa, mahtavaa ja turvallista, reilut neljä vuotta alalla ollut ensihoitajanainen luonnehtii.
 Moni haastateltava korostaa, etteivät kaikki työpaikalla käyttäydy huonosti eikä ongelma kosketa kaikkia vuoroja työpaikalla.
 Siitä huolimatta moni on huolestunut siitä, kuinka toimintakulttuuri näyttää periytyvän työpaikalla sukupolvelta toiselle. Erityinen huoli on siitä, kuinka altavastaavan asemassa opiskelijat tai uransa juuri aloittaneet ovat häirintätilanteissa.
 – Kun sitä pidetään hyväksyttävänä työyhteisössä, niin sehän leviää kuin syöpä. Kun motivoitunut parikymppinen opiskelija tulee töihin, sehän imaisee kaiken mitä siellä työelämässä on. Tätä pitäisi ruveta tosi vahvasti leikkaamaan pois, ensihoitajana työskennellyt Olli kuvaa.
 Joillekin ensihoito ja pelastustoimi on ollut unelma-ammatti, joista on haaveillut pitkään. Osa näistäkin ihmisistä on kuitenkin päätynyt luopumaan työstään.
 – Itsekin aloitin 11-vuotiaana vapaapalokunnan nuoriso-osastossa ja ehti tulla 22 vuotta palokuntaelämää täyteen. Todella surullista, sillä se oli unelmien täyttymys, kun pääsin pelastusopistoon. Sen jälkeen kaikki unelmat romuttuivat siitä, kun selvisi kuinka paska paikka pelastuslaitos on.
 Palopäällystössä työskennellyt nainen työskentelee nyt uudella alalla.
 – Tykkäsin siitä työstä ja koin, että omalla työllä oli merkitystä, kun pystyin auttamaan ihmisiä, mutta en ole päivääkään katunut että lähdin pois.
 Erityisesti kesällä Instagramiin ilmestynyt Emergencyservicestoo-tili herätti monet miettimään toimintakulttuuria ja miten sitä voisi itse muuttaa. Tilin seurauksena liitot ja monet pelastuslaitokset lausuivat julkisuudessa, kuinka alalla on “nollatoleranssi häirinnälle”.
 Ainakaan Minnaan lausunnot eivät tehneet vaikutusta.
 – Nyt on vakava itsereflektion paikka ihan kaikilla pelastusalan työntekijöillä palomiehestä pelastusjohtajaan asti sukupuolesta riippumatta. Ongelma ei tule häviämään jos tälle ei aktiivisesti tehdä jotain. Ei kai ole tarkoitus, että auttajat väsähtää. Kuka sitten auttaa?
 Osa kertoo seuranneensa pettyneenä, etteivät kaikki pelastuslaitokset ole edes julkisesti tuominneet häirintää. Aihepiiriin on työyhteisössä suhtauduttu jopa huvittuneesti.
 – Jatkuvasti heitetään vitsiä aiheesta ”tuleekohan tästäkin nyt joku me too -juttu”, ensihoitajamies kertoo.
 Mies kertoo yrittäneensä käydä keskustelua työkavereiden kanssa naisten ja miesten välisistä valta-asetelmista ja siitä, miksi joku voi kokea turvattomuutta samassa valmiushuoneessa nukkumisesta.
 – Sain kuulla olevani akka ja että “palokunta on mennyt pilalle, kun tamponiroskikset tulivat”.
 Eräs palopäällystöön kuuluva nainen toivoo, että häirintää harrastavat pohtisivat asiaa omalle kohdalleen.
 – Se kysymys, jonka haluaisin sanoa koko alalle: miten haluaisit itse tytärtäsi kohdeltavan? Haluaisitko tyttäresi persettä arvioitavan työpaikalla ja hänen olevan limaisten juttujen kohde?
 Myös toinen, nyt jo alaa vaihtanut ensihoitajanainen tiivistää ajatuksensa yhteen kysymykseen.
 – Sitä kasvoi siihen, että palokuntahuumoriin kuuluu, että pitää kestää karskia ja epäasiallista puhetta. Mutta miksi sen pitäisi olla siellä enemmän sallittua kuin muilla työpaikoilla?
 Pelastustoimen ja ensihoidon häirintää käsitellään keskiviikon A-studiossa  Yle Areenassa  ja TV1:llä kello 21.05. Keskustelemassa aiheesta ovat pelastustoimen tasa-arvo- ja yhdenmukaisuustyöryhmän koordinaattori, Etelä-Suomen aluehallintoviraston pelastusylitarkastaja Mira Leinonen ja Pohjois-Karjalan pelastusjohtaja Markus Viitaniemi.

21 pelastusalan työntekijää kertoo seksuaalisesta häirinnästä, syrjinnästä ja pornon katselusta töissä – "Nämä ehdottelija-kähmijät ovat meidän esimiehiä"