Lisää palkkaa ei saa, jos ei pyydä
 Palkankorotuksissa  sukupuolten väliset erot ovat isoja . Miehet pyytävät isompia palkankorotuksia kuin naiset ja odottavat myös saavansa haluamansa, kertoo tuore kyselytutkimus. Noin puolet suomalaisista ei ole saanut palkankorotusta pyytämättä sitä itse.
 Talviaika alkoi taas – kellojen siirtelystä ei päästä vielä vuosiin
 Muut EU-maat eivät ole ajaneet kellojen siirtelystä luopumista yhtä innokkaasti kuin Suomi. Patrick Seeger / EPA
 Viime yönä kellot siirrettiin talviaikaan eli tunnilla taaksepäin. Jos kaikki olisi mennyt suunnitelmien mukaan, kelloja olisi  siirretty nyt viimeistä kertaa . Suomen ajama ehdotus kellojen siirtämisen lopettamisesta on kuitenkin jumittunut EU:n päätöksentekoelimiin, joten viisareita liikutellaan vielä vuosia.
 Skotlannissa voi öljyalalla tahkota messevää palkkaa, mutta kuinka kauan?
 Skotlantilainen insinööri Martin Wardrope vastaa öljyntuotannon turvallisuudesta. Antti Haanpää / Yle
 Parikymppinen  Martin Wardrope  on aloittanut vastikään turvallisuusinsinöörinä skotlantilaisessa öljy-yhtiössä. Hän on innoissaan haasteellisesta ja hyväpalkkaisesta työstään. Kaikkiaan Skotlanissa yli 70 000 ihmistä saa ansionsa öljy- ja kaasuteollisuudesta, ja ala tuottaa viitisen prosenttia Skotlannin bruttokansantuotteesta. Tulevaisuudessa  pitäisi kuitenkin luopua fossiilisista polttoaineista , eikä vihreän energian ennusteta työllistävän yhtä hyvin.
 27-vuotias kirjailija Mira Lokuge kirjoittaa seksistä ja ahdistuksesta kielten sekamelskalla
 Kashmeera "Mira" Lokuge on kotoisin Sri Lankasta ja muuttanut Suomeen 12-vuotiaana. Lokakuussa häneltä ja Hyppe Salmelta ilmestyi Ilmatilaa-niminen romaani. Katriina Laine / Yle
 Kulttuurivieras  Mira Lokuge  on kirjoittanut yhdessä  Hyppe Salmen  kanssa  Ilmatilaa -romaanin, joka kertoo siitä, millaista on olla ruskea nuori aikuinen Suomessa. Kirja on fiktiivinen, mutta pohjana on käytetty Sri Lankasta kotoisin olevan  Lokugen omia kokemuksia .
 Sää paikoin pilvistä ja sumuista
 Yle
 Sunnuntaiyönä lumisateet liikkuvat Lapin yllä itään. Lunta kertyy enimmillään noin viisi senttimetriä. Sunnuntaina päivällä etelästä virtaa kosteaa ilmaa ja sää on pilvistä lähes koko maassa. Paikoin on myös sumuista tai tihkusateista.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Miehet pyytävät palkankorotuksia naisia useammin, viime yönä siirryttiin talviaikaan, Mira Lokuge kirjoittaa seksistä kielten sekamelskalla


Summary: Oman äidin menettäminen johdatti tamperelaisen Susanna Rinteen hautaustoimistotyöntekijäksi: “En koe, että tämä ammatti on auttanut surussa, mutta kokemani suru on auttanut tässä ammatissa."

Tamperelainen  Susanna Rinne , 28, astuu sairaalan hissiin.
 Hissi pysähtyy rakennuksen alimmassa kerroksessa ja ovet liukuvat auki. Pohjakerroksen huoneesta kuuluu ääni, joka muistuttaa hurisevaa pakastinta.
 Susanna sytyttää valot.
 Vainajien säilytystila tuoksuu raudalle, mutta on vaikea päätellä, johtuuko se rivissä seisovista numeroiduista kylmäkaapeista vai niiden sisällöstä.
 Susanna on iloinen siitä, että hän saa tehdä juuri tätä työtä.
 –  Hautaustoimistotyöntekijä auttaa kaikissa hautaukseen liittyvissä järjestelyissä ja käytännön asioissa. Hän auttaa vainajan omaisia valitsemaan uurnan tai arkun ja hoitaa tarvittaessa siunausvarauksen ja muistotilaisuuden, Susanna kertoo.
 Lisäksi hautaustoimistotyöntekijä valmistelee vainajan arkkuun, joko omaisten nähtäväksi siunaustilaisuuteen tai hautajaisia varten.
 Susanna Rinteen mukaan elämä on arvokasta, joten arvokkaiden hautajaisten järjestäminen on tärkeä osa elämää. Saskia Vanhalakka / Yle
 Susanna tarkistaa kylmiön seinällä olevasta listasta, kuka vainaja on tänään valmisteltavana. Hän vetää käteensä siniset kumihanskat ja kävelee tottuneesti yhden kylmäkaapin ovelle. Oven avautuessa huriseva ääni voimistuu hetkellisesti ja huoneeseen virtaa kylmää ilmaa.
 Susanna katsoo kaapin sisälle hätkähtämättä.
 Maallikon voi olla vaikea käsittää, mikä johdattaa ihmisen tällaisen työn pariin.
 Oma suru ohjasi hautausalalle
 Susannan mukaan hautaustoimistot ovat pitkälti perheyrityksiä ja alalle päädytään usein perhesuhteiden kautta. Susannan tie oli kuitenkin erilainen.
 Hän oli 22-vuotias, kun hänen oma äitinsä menehtyi ennenaikaisesti.
 – Hetki äidin kuolemasta hautajaisiin meni jollain tavalla pimennossa. Menimme hautaustoimistoon ja näimme heti ovelta arkkuja. Muistan, että säikähdin niitä. Todellisuus iski siinä kohtaa.
 Susanna kertoo, että hautaustoimistossa oli kuitenkin ammattitaitoinen hautaustoimistotyöntekijä vastassa. Hänen avullaan Susannan äidille järjestettiin kauniit ja omannäköiset hautajaiset.
 Äiti oli ja on elämäni tärkein ihminen, olimme todella läheisiä. Uskon, että hän olisi minusta ylpeä.  Susanna Rinne
 Kokemus siitä, että hautajaiset onnistuivat hyvin, oli Susannalle tärkeä surun käsittelyn työkalu.
 Kolme vuotta äidin kuoleman jälkeen Susanna oivalsi haluavansa varmistaa, että muutkin pystyvät järjestämään yhtä onnistuneet hautajaiset läheiselleen.
 Susanna ei tuntenut entuudestaan alalta ketään. Sen sijaan hän kirjoitti hakukoneeseen, missä on mahdollista opiskella hautaustoimistotyöntekijäksi. Pian tämän jälkeen Susanna pääsi Jyväskylän kristilliseen opistoon opiskelemaan. Hän valmistui vuonna 2019.
 Hautaaminen vaatii luvan Seurakunta- ja hautauspalvelualan ammattitutkinnon suorittaminen kestää 1-2 vuotta, ja se suoritetaan työpaikalla oppisopimuksella. Hautaustoimistolla pitää aina olla lääkärin allekirjoittama hautauslupa ennen hautaustoimien aloittamista. Hautaustoimistotyöntekijä ja autonkuljettaja käyttävät aina juhlavia ja tummia vaatteita valmistellessaan vainajan arkkuun ja kuljettaessaan arkkua. Vainajia valmistellaan arkkuun tilanteen mukaan sairaalan kylmiössä tai hoitokotien ja palvelutalojen tiloissa.
 Susanna Rinne haluaa jatkaa unelma-ammatissaan ja haaveilee oman hautaustoimiston perustamisesta. Linus Otsamo
 “Lapsille laitetaan usein pehmoleluja mukaan”
 Tampereen ydinkeskustassa, Ainanlinnan Kukka ja Hautauspalvelun toimistossa käy kuhina. Rautaisten kylmäkaappien sijaan liiketilaa hallitsevat värikkäät kukat ja suurista ikkunoista sisään tulviva valo.
 Työntekijät jutustelevat ja nauravat yhdessä ja puhelin soi yhtenään. Sisään kantautuvat keskustan äänet.
 Susanna istuu hautauspalveluiden toimistossa, joka sijaitsee liiketilan takaosassa. Tila on pieni ja rauhallinen. Hyllyillä on arkkujen pienoismalleja ja valikoimaa uurnista. Täällä Susanna ottaa vastaan vainajan omaiset.
  Nuorin, jonka olen valmistellut arkkuun, oli päivän vanha.  Susanna Rinne
 Susanna kertoo, että omaisten kohtaaminen ei koskaan ole helppoa. Ikinä ei voi tietää, millainen reaktio hautaustoimistotyöntekijällä on vastassaan. Susannan mukaan jokaisella on oikeus käsitellä surua omalla tavallaan.
 – Kaikki on siinä tilanteessa hyväksyttävää. Joku saattaa olla vihainen ja joskus tulee romahduksia. Silloin me sanomme, että on mahdollista jatkaa toisena päivänä. Koskaan ei ole niin kiire.
 Villasukat puetaan usein, ettei vainajalle tule jaloista kylmä. Linus Otsamo
 Susanna haluaa, että hautajaisista tulee vainajan näköiset. Tämän takia hänen mielestään omaisten toiveiden kunnioittaminen on tärkeintä hänen työssään.
 Hautaustoimistotyöntekijä kysyy omaisilta muun muassa, puetaanko vainajalle päälle omat vai hautaustoimistolta tulevat vaatteet.
 – Toisinaan vainajalle halutaan myös lempiesineitä tai kirjeitä laitettavaksi arkkuun. Lapsille laitetaan usein pehmoleluja mukaan, Susanna kertoo.
 Hautaustoimistotyöntekijä kohtaa myös vainajia, jotka ovat menehtyneet ennenaikaisesti onnettomuuden tai sairauden seurauksena.
 – Kuolema on osa elämää. Vanhana me kuolemme ja se on jollain tapaa hyväksyttävää, koska se on normaalia. Ihminen on elänyt elämänsä loppuun asti. Kuolleen lapsen kohtaaminen on kova paikka. Nuorin, jonka olen valmistellut arkkuun, oli päivän vanha.
 Hautaustoimistotyöntekijä kampaa vainajan hiukset. Suomessa ei ole käytäntönä meikata vainajia. Sen sijaan varmistetaan, mikäli mahdollista, että vainajan silmät ovat kiinni. Linus Otsamo
 Omaisille jää aikaa surra
 Ainalinnan Kukka ja Hautauspalvelun omistaja  Sirpa Meriläinen  on ollut alalla jo 16 vuoden ajan.
 Hautausalalla töitä tekeviltä ihmisiltä vaaditaan Meriläisen mukaan vahvaa empatiakykyä ja ymmärrystä siitä, että kohdattava omainen on keskellä surutyötä.
 Meriläisen mukaan omien tunteiden erossa pitäminen työtehtävistä ei ole kokeneellekaan hautausalan ammattilaiselle aina helppoa.
 – Urani alussa kävi niin, että pari nuorempaa henkilöä nukkui pois. Se tuli uniin. Kun alalla on ollut pidempään, oppii ottamaan tilanteet enemmän työnä. Hautaustoimiston tehtävä on kuitenkin olla se vahva ja ammattitaitoinen osapuoli.
 Sirpa Meriläisen mukaan on tärkeää, että omainen voi jättää vastuun asioiden hoitamisesta hautaustoimistolle. Silloin läheisensä hautaaville ihmisille jää aikaa myös surutyön tekemiseen. Saskia Vanhalakka / Yle
 Hautausprosessi kestää pisimmillään puolitoista kuukautta.
 Tässä ajassa hautaustoimisto hoitaa muistotilaisuuden ja sen käsiohjelmien järjestämisen, pitopalvelun, siunausten ja kappeleiden varaukset, kukat, perunkirjoitukset ja mahdolliset valokuvaukset hautajaisia varten.
 Meriläisen mukaan hautausalan ammattilainen tutustuu toisinaan melko läheisesti omaisiin sekä yllättäen myös vainajaan.
 – Omaisten kanssa keskustellaan siitä, millainen vainaja oli ja minkälaiset asiat tukevat juuri hänen hautajaisiaan. Oliko vainajalla harrastuksia, oliko hän esimerkiksi puutarhuri tai harrastiko käsitöitä? Yksityiskohtien avulla voidaan yhdessä löytää sopiva arkku ja koristelut, tuoda yksityiskohtia vainajan eletystä elämästä esiin.
 Sirpa Meriläinen haluaa, että yksi työntekijä hoitaa mahdollisimman paljon samojen omaisten asioita hautausprosessin ajan. Tämä voi helpottaa omaisten surua. Saskia Vanhalakka / Yle
 Ei kenenkään elävän paikka
 Hautausalan ammattilaisille kuoleman ja surun kohtaaminen on arkipäivää. Työssä ollaan yllättävän lähellä myös elämää. Susanna on oppinut ymmärtämään, että hautajaiset voivat olla tapa kiittää vainajan ajasta maan päällä.
 Susannan mukaan hänen ammattinsa ei ole auttanut surussa, mutta hänen kokemansa suru on auttanut häntä ammatissaan. Hän uskoo, että pystyy ymmärtämään omaisten kokemaa surua.
 – Äiti oli ja on elämäni tärkein ihminen ja olimme todella läheisiä. Uskon, että hän olisi minusta ylpeä. Olen löytänyt ammatin, jossa voin toteuttaa itseäni ja auttaa muita tekemällä tärkeää työtä. Uskon, että äiti sanoisi minulle, että minusta on tullut todella vahva.
 Susanna on oppinut omasta surustaan sen, että se muuttaa muotoaan ja sen kanssa oppii elämään..
 Ei kulu kuitenkaan päivääkään, ettei hänen tekisi mieli vaihtaa äitinsä kanssa kuulumisia.
 Susanna Rinne käy viikoittain äitinsä haudalla.  Hän kertoo olevansa kiitollinen, että äiti oli eläessään maininnut, minne toivoi tulevansa haudatuksi. Linus Otsamo
 Sairaalan vainajien säilytystilan metallisella pöydällä on pieni kukkakimppu, villasukat ja vaatteita. Susanna siirtää vainajan tottunein ottein teräksisille paareille. Kylmiö hurisee.
 Huone ei tunnu kenenkään elävän paikalta.
 Kuitenkin, kun Susanna pujottaa varmasti mutta hellästi villasukat vainajan jalkaan, pukee paidan ja kampaa hänen hiuksiaan, voi tuntea lohtua.
 Lohtua siitä, että meidänkin omaisillamme voi olla joku Susannan kaltainen apuna silloin, kun jonain päivänä olemme vuorostamme arkutettavana.
 Katso Perjantai-dokkari: Arkuttaja nyt Areenassa.
 Kaikki Perjantai-dokkarit löydät täältä.
 Lue lisää
 Värikästä designia, lemmikin kuva uurnaan – hautajaiskulttuuri muuttuu pikku hiljaa, ja vainajalle rakkaat asiat korostuvat aiempaa enemmän
 Elisa Rasmusson on käynyt tänä vuonna hautajaisissa jo kymmenen kertaa – "Saatoin ihmisiä kuoleman porteille, nyt saatan hautaan"

“Villasukat laitetaan, ettei jaloille tule kylmä” – Susanna Rinne, 28, pukee vainajia työkseen


Summary: Sen piti olla hauska lomapäivä. Paluumatkalla kuljettaja ajoi humalassa vähintään 120 kilometriä tunnissa päin puuta. Kolme nuorta kuoli.

Nokia, elokuu 2020
 Hätäkeskukseen tuli hätääntynyt soitto.
 – Mä en tiä onks niillä ollu niin järkyttävä nopeus, koska toi on keula. Toi on keula, tuol on takaosa, soittaja kertoi puhelimessa.
 Henkilöauto oli ajautunut ulos tieltä ja törmäsi puuhun Nokialla Porintiellä. Auto meni kahtia törmäyksen voimasta.
 Kolarissa kuoli kaksi vuonna 2002 syntynyttä tyttöä ja vuonna 2003 syntynyt poika.
 – Ne kolme on siellä autossa, ne kuolee, ainoana henkiin jäänyt 17-vuotias poika huusi paikalle tulleille shokissa.
 Poliisin esitutkintamateriaalista selviää, miten hän hoki, miksi hän ei kuollut ja mitä hän nyt sanoo äidille.
 Kaiken piti mennä aivan toisin.
 Nuoret olivat Yyterissä Porissa viettämässä hauskaa lomapäivää. Paluumatkalla tunnelma muuttui. Kuljettaja ajoi ainakin 170 kilometriä tunnissa. Ulosajohetkellä nopeus oli vähintään 120 kilometriä tunnissa. Kuljettajan veren alkoholipitoisuus ajon jälkeen oli 1,68 promillea.
 Yksi uhreista lähetti autosta viestin, että pelottaa.
 – Mä varmaan kuolen, hän kertoi Snapchatissa kaverilleen.
 Autoa kuljettanut 17-vuotias kertoi poliisille kuulusteluissa, ettei muistanut onnettomuudesta mitään.
 Pirkanmaan käräjäoikeus katsoi myöhemmin, että hän ajoi autoa onnettomuushetkellä. Hänet tuomittiin kolmesta törkeästä kuolemantuottamuksesta 5,5 vuoden vankeusrangaistukseen. Tuomiosta voi valittaa hovioikeuteen.
 Liperi, juhannusaatto 2017
 Nuoret suhtautuvat rattijuopumukseen kielteisesti. Niin myös joensuulainen  Teemu Meriläinen  ja hänen kaveriporukkansa neljä vuotta sitten.
 – Emme yleensä päästäneet ketään rattiin humalassa. Mutta se oli sellainen tyhmä päähänpisto.
 Ei tarvita kuin yksi kesäilta, kaverit ja kaljaa. Juhannusaattona vuonna 2017 parikymmentä nuorta oli kokoontunut Joensuun lähelle maaseudulle.
 Silloin 16-vuotias Teemu Meriläinen on tullut bileisiin täysi-ikäisen tyttöystävänsä kyydillä. Hän oli päässyt juuri peruskoulusta ja odotti ammattikoulun rakennuspuolen opintoja.
 – Ajetaanko vähän sivuteillä, yksi kavereista ehdotti.
 Yksi porukan 16-vuotias hyppäsi kuskiksi Opel Astraan. Sen jälkeen kuskiksi tuli Meriläisen tyttöystävä, joka oli myös humalassa.
 Yhtäkkiä Y-kirjaimen muotoisessa risteyksessä auto syöksyi suoraan päin puuta.
 Teemu Meriläisen muisti katkesi. Elämä muuttui täysin.
 Teemu Meriläinen heräsi kolarin jälkeen viikon päästä Tampereelta sairaalasta. Neljä nikamaa oli murtunut niskasta. Hän oli hengityskoneessa.
 – Kukaan ei tiennyt, mitä minusta jää jäljelle. Lääkäri luki huuliltani kysymyksen, että vituiks meni.
 Teemu Meriläinen kuuli vasta myöhemmin, että kaverit olivat pitäneet hänen päätään, kun hän vuosi verta. Ambulanssi tuli kymmenessä minuutissa.
 Onneksi kukaan ei kertonut heti, ettei Meriläinen tule enää kävelemään.
 – En uskonut, että tämä on lopullista. Ihmettelin, missä tyttöystävä on. Vasta kuukauden päästä pääsin soittamaan hänelle, että olen elossa, milloin nähdään.
 Teemu Meriläinen joutui opettelemaan hengittämään uudelleen ilman hengityskonetta. Hän oli neliraajahalvaantunut kaulasta alaspäin.
 Nyt Meriläinen istuu pyörätuolissa. Kännykkä on reiden päällä, ja hän pystyy käyttämään sitä peukalolla. Sekin oli ison taistelun ja harjoittelun tulos.
 Myös tyttöystävä sai vakavia vammoja onnettomuudessa. Hän oli pyörätuolissa useita kuukausia ja hänelle jäi pysyviä vammoja.
 Syyllisyys ei ollut jättää tyttöystävää rauhaan. Tapahtuneesta on puhuttu ja puhuttu ystävien ja perheiden kanssa.
 Teemu Meriläisen mukaan asiasta on päästy yli.
 – Miksi olisin katkera, kun itse menin sinne autoon. Olemme tyttöystävän kanssa vielä yhdessä. Se vain tapahtui. Joko jatketaan eteenpäin tai ei.
 Teemu Meriläinen halusi ennen rakentajaksi. Nyt hänellä on palo ja into yrittäjäksi.
 Tuorein esimerkki siitä on pihalla. Hän osti paljun ja vuokraa sitä eteenpäin. Se on tuntunut merkonomiopiskelijasta hyvältä.
 – Luulen, että kun ihmiseltä löytyy veto hommaan ja on unelma, jota tavoitella, unelman voi myös toteuttaa.
 Nyt Meriläinen kiertää kouluilla kertomassa onnettomuudesta. Hän yrittää saada nuoret miettimään, että pienillä jutuilla voi olla isot seuraukset.
 – Vaikka millainen uhma on, kukaan ei ole kuolematon. Toivon, että oman kokemuksen kautta voin estää vastaavaa tapahtumasta muille.
 Hänellä on toinenkin viesti. Vaikka jotain ikävää sattuu elämässä, siitä voi nousta ja päästä yli.
 Kaikki tekevät virheitä, eikä tulevaisuutta voi ennustaa.
 – Elämä on kuin kirja. Pitää jatkaa seuraavaan kappaleeseen.

"Mä varmaan kuolen" – Snapchat-viestit kertovat, miten hauskaksi tarkoitettu ajelu johti usean nuoren kuolemaan


Summary: Obduktiopreparaattorit tekevät ruumiinavauksia yhdessä patologin kanssa. Ruumiinavauksia tehtiin Suomessa noin 10 000 vainajalle vuonna 2019. Näistä lääketieteellisiä ruumiinavauksia oli reilu 2000 ja loput oikeuslääketieteellisiä.

Aivojen ja sydämen käsituntuma yllätti eniten, kun  Katja Kettunen , 37, piti ensimmäistä kertaa kuolleen ihmisen elimiä käsissään. Aivot tuntuivat karheiden suojahanskojenkin läpi hieman liukkailta ja sydän taas melko pehmeän kiinteältä. Vatsavaivatkaan eivät enää ihmetyttäneet, kun näki, kuinka mutkainen ja pitkä suolisto ihmisillä todella on.
 Ensimmäisestä Kettusen tekemästä ruumiinavauksesta on nyt kulunut kolmisen vuotta ja elinten käsituntuma, haju sekä ulkonäkö ovat hänelle jo melko tuttuja.
 Uutta tietoa tarttuu kuitenkin vielä jokaisesta ruumiinavauksesta, jonka hän tekee. Kettunen työskentelee obduktiopreparaattorina Pohjois-Karjalan keskussairaalassa, jossa tehdään lääketieteellisiä ruumiinavauksia vainajille koko Siun soten alueelta.
 Kettunen kertoo, että aivot tuntuvat karheiden suojahanskojenkin läpi melko liukkailta. Karina Huttunen / Yle
 Obduktiopreparaattorit tekevät ruumiinavauksia patologin kanssa. Preparaattorien työhön kuuluu hakea vainaja kylmiökaapista ja siirtää tämä ruumiinavaussaliin.
 Sen jälkeen vainaja punnitaan, mitataan pituus, arvet kirjataan ja henkilöllisyys varmennetaan vielä ennen varsinaista ruumiinavausta. Sitten vainaja siirretään ruumiinavauspöydälle ja preparaattori aloittaa avauksen viiltämällä puukolla päänahan takaraivosta auki korvasta korvaan.
 Ruumiinavaukseen obduktiopreparaattorit pukevat suojapuvun, hengityssuojaimen, hanskat ja jämerät kumisaappaat. Karina Huttunen / Yle
 Ruumiinavaus noin 5 prosentille vainajista
 Lääketieteellinen ruumiinavaus tehdään vainajille, jotka ovat kuolleet johonkin sairauteen ja joiden kuolinsyyksi ei epäillä rikosta tai tapaturmaa. Tyypillisesti vainajalla on ollut useampi perussairaus taustalla ja ruumiinavauksella halutaan selvittää, mikä niistä on ollut kuolemaan johtava syy. Rikos- ja tapaturmaperäiset kuolemat selvitetään aina oikeuslääketieteellisessä ruumiinavauksessa.
 Ruumiinavausten vuosittainen määrä on ollut Suomessa tasaisesti laskussa. Ruumiinavauksia ei tehdä enää yhtä paljon kuin menneinä vuosina, koska kuvantamiskeinot ovat parantuneet. Vuonna 2019 kuoli 53 962 ihmistä, joista ruumiinavauksia tehtiin yhteensä 10 022 vainajalle. Lääketieteellisiä oli 2 034 ja loput oikeuslääketieteellisiä.
 Pohjois-Karjalan keskussairaalassa tehdään vuosittain noin 60–70 lääketieteellistä ruumiinavausta. Itä-Suomen alueen oikeuslääketieteelliset ruumiinavaukset tehdään Kuopiossa.
 Kettunen kertoo, että puukko on ruumiinavauksessa tärkein työväline. Karina Huttunen / Yle
 Ruumiinavausten toimenpiteet voivat kuulostaa maallikosta hurjilta. Päänahka siirretään vainajan kasvojen päälle, että saadaan kalotti eli kallon lakiosa näkyviin. Kalotti sahataan kallosahalla auki ja sen irroittamiseen käytetään apuna talttaa ja nuijaa. Kun kalotti on irti, otetaan aivot pois kallosta.
 – Työvälineet ovat melko järeitä verrattuna vaikka leikkaussaliin, jossa käytetään pieniä veitsiä, pohtii obduktiopreparaattori Katja Kettunen.
 Kun aivot on irrotettu, preparaattori avaa ihminen keskeltä kaulasta navan alle ja irrotetaan rintalasta. Tämän jälkeen hän ryhtyy irrottamaan muita sisäelimiä yksitellen niin sanotuissa blokeissa.
 Obduktiopreparaattori työskentelee ruumiinavauspöydän ääressä. Pöydän jalkopäässä on aputaso, johon irrotetut elimet laitetaan. Patologin tutkimuspöytä sijaitsee sen vieressä, joten hän saa siitä helposti seuraavan elimen tutkittavaksi. Karina Huttunen / Yle
 Ensimmäisenä irtoaa keuhkoblokki johon kuuluu keuhkojen lisäksi muun muassa, sydän, henki- ja ruokatorvi sekä kieli. Sitten suolisto, keskivartalon elimet ja lopulta alavartalon elimet.
 Patologi tutkii jokaisen ruumiinavauksessa irrotetun elimen. Obduktiopreparaattori punnitsee elimen ja kertoo patologille, jos on jo irrottaessaan havainnut jotain poikkeavaa ja myös sen, jos mitään poikkeavaa ole näkynyt.
 Tummuneet keuhkot eivät aina ole merkki tupakoinnista
 Patologilla on tutkimuspöydällään omat tutkimusvälineet. Niihin kuuluu muun muassa erilaisia saksia, pinsetit ja puukko. Karina Huttunen / Yle
 Elintavat ja sairaudet näkyvät elimissä. Esimerkiksi sydämen käsituntuma voi olla erilainen, jos ihmisellä on ollut sydänsairaus tai saksilla leikattaessa verisuonet rutisevat eli verenkierto on voinut häiriintyä elintapojen tai sairauden seurauksena. Tupakoitsijan tummuneet keuhkot ovat klassikko, jolla pelotellaan jo ala-asteella, mutta tummuminen voi johtua myös esimerkiksi ilmansaasteista.
 Patologi ottaa tutkimistaan elimistä tarvittavat kudosnäytteet. Näyte asetetaan kuvassa näkyville näytekaseteille. Isoja kudosnäytteitä varten on myös isompia kasetteja. Karina Huttunen / Yle
 Patologi tutkii jokaisen elimen yksitellen ensin päällisin puolin ja tekee havaintoja koko ajan tutkiessaan. Sitten elin viipaloidaan ja siitä otetaan tarvittavat kudosnäytteet, jotka asetetaan näytekasetille.
 Kudosnäytteet menevät ruumiinavauksen jälkeen patologian laboratorioon tutkittaviksi. Joskus elin otetaan tutkittavaksi kokonaisena, jolloin patologi tutkii sen ensin alustavasti. Tarkempi tutkimus ja näytteenotto tehdään laboratorion puolella.
 Vainajan elimet punnitaan, kun ne irrotetaan ja paino merkataan taululle.  Karina Huttunen / Yle
 Lääketieteellinen ruumiinavaus voi vaihtua oikeuslääketieteelliseksi, jos sen aikana herää epäilys, että kuolemaan liittyykin rikos tai tapaturma. Tällöin ruumiinavaus keskeytetään ja vainaja lähetetään oikeuslääketieteelliseen tutkittavaksi. Kettunen kertoo, että hänen kohdalleen ei ole vielä sattunut tällaista, mutta kollegalle on.
 Ruumiinavauksessa käytettävät työvälineet ovat melko järeitä verrattuna leikkaussalin pieniin veitsiin. Karina Huttunen / Yle
 Esimerkkitapaus voisi olla sellainen, että kaulaa avatessa huomataan, että vainajan kaularanka on murtunut, eikä esitiedoissa ole ollut mainintaa kaatumisesta tai muusta vastaavasta. Tällöin patologi keskustelee oikeuslääkärin kanssa, onko syytä tehdä oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus.
 Opiskelu tapahtuu ruumiinavaussalissa
 Katja Kettunen päätyi obduktiopreparaattoriksi osittain sattumalta. Hän oli lähihoitajana työskennellyt jo vähän kaikkialla ja pohti työuransa seuraavaa suuntaa. Hän kuuli, että voisi erikoistua obduktiopreparaattoriksi lähihoitajan pohjatutkinnolla ja päätti soittaa Pohjois-Karjalan keskussairaalan obduktio-osastolle, että pääsisikö tutustumaan työhön.
 – Tutustumisen jälkeen ilmoitin olevani kiinnostunut, jonkin ajan päästä täällä avautui paikka ja minua alettiin kouluttaa, Kettunen kertoo.
 Kallosahalla sahataan kalotti auki ja irrotetaan rintalasta. Karina Huttunen / Yle
 Valtaosa opinnoista tapahtuu ruumiinavaussalissa, sillä taidon oppiminen vaatii paljon toistoja. Obduktiopreparaattoreita koulutetaan oppisopimuskoulutuksella eli opiskelijalla täytyy olla työpaikka tiedossa. Työhön haetaan harvoin suoraan tekijöitä, joten alasta kiinnostuneen kannattaa kysellä vapautuvia paikkoja oma-aloitteisesti.
 Kun patologi on tutkinut elimet, obduktiopreparaattori laittaa ne takaisin vainajan sisään. Rintalasta ja kalotti asetetaan paikoilleen ja vainaja ommellaan kiinni. Hänet pestään vielä huolellisesti ennen kuin viedään takaisin kaappiin odottamaan arkutusta.
 Ruumiinavaus kestää keskimäärin kaksi tuntia. Sen lopuksi vainaja ommellaan kiinni, pestään ja laitetaan takaisin kaappiin. Karina Huttunen / Yle
 Vainajaa on ajateltava tutkimuskohteena
 Katja Kettunen ei vainajia kavahda. Työ ja opiskelu obduktiopreparaattoriksi oli hänen ensikosketuksensa kuolleisiin, vaikka aiemmin työvuosia oli kertynyt myös hoitokodeissa. Hänen omalle kohdalleen ei ollut sattunut kenenkään menehtymistä.
 Yhden kerran hän muistaa, kun oli laittamassa vainajaa arkkuun ja nosti tämän kättä niin vainajan keuhkoista kuului rohahdus. Kuolleen ihmisen keuhkoihin jää yleensä ilmaa, joka voi sieltä jossain vaiheessa poistua.
 – Silloin vähän säikähdin ja pudotin vainajan käden käsistäni, että hui, mitä tapahtui, Kettunen kertoo.
 Pohjois-Karjalan keskussairalaan ruumiinavaus sali remontoitiin reilu vuosi sitten. Uudessa salissa ruumiinavauspöytää saa säädettyä jokaiselle obduktiopreparaattorille sopivaksi. Karina Huttunen / Yle
 Ruumiinavaukset eivät jää myöskään kummittelemaan mieleen. Vainajaa on osattava ajatella tutkimuskohteena.
 Herkkä hetki voi olla, kun ruumiinavauspöydällä on vauva. Siinä hetkessä hän kuitenkin ennemmin ajattelee, kuinka tärkeää työtä hän tekee, jotta vauvan omaiset saavat selityksen pienokaisen menehtymiselle esimerkiksi tilanteessa, kun vauva on menehtynyt kohtuun täysillä raskausviikoilla ja tutkimuksissa kaikki on ollut hyvin.
 – Tätä työtä ei pysty tekemään, jos näitä kaikkia tilanteita kantaisi mukanaan, Kettunen toteaa.
 Obduktiopreparaattorin työnkuvaan kuuluu ruumiinavausten lisäksi ruumishuoneen arki. Karina Huttunen / Yle
 Työssä kohtaa muutakin kuin vainajia
 Obduktiopreparaattorit pyörittävät ruumishuoneen arkea ruumiinavausten lisäksi ja mielikuvista poiketen työssä ollaan paljon tekemisissä myös elävien ihmisten kanssa. Kettusen mielestä omaisten kohtaaminen on yksi tärkeimmistä työn osista ja sen takia hyvät sosiaaliset taidot ovat keskeinen osaamisalue.
 – Pitää osata lukea, miten omainen haluaa, että häntä lähestytään. Toiset haluavat puhua ja kaipaavat lohdutusta ja toiset taas käsittelevät mieluummin itsekseen, Katja Kettunen sanoo.
 Vapaa-ajalla Katja Kettunen viihtyy perheen ja ystävien kanssa. Harrastuksiin kuuluu koiran kanssa lenkkeily sekä elokuvat ja sarjat. Omasta kropasta on myös pidettävä huolta, koska obduktiopreparaattorin työ on hyvin fyysistä. Karina Huttunen / Yle
 Päivittäisiin tehtäviin kuuluu muun muassa puhelimitse tai paikan päällä omaisten kohtaaminen ja neuvominen, vainajien vastaanottaminen tai hautureiden kanssa arkuttaminen. Lisäksi preparaattorit huoltavat ja teroittavat itse ruumiinavauksessa käytettävät instrumentit.
 – Koskaan ei voi oikeastaan ennalta tietää, millainen päivä on luvassa. Joinain päivinä voi tulla monta vainajaa, toisina taas on hiljaisempaa, Kettunen kuvailee.
 Lue lisää:
 Koronavirus voi elää vainajassa viikkoja – mutta mitä muuta, sitä ei oikeastaan tiedetä, koska vanhentunut laki hidastaa tieteellisiä ruumiinavauksia
 Yle Puhe: Kuka tahansa voi kuolla koska tahansa - Ursula Vala avaa vainajan, kun kuolema tulee yllättäen

Ruumiiden käsittely on Katja Kettuselle arkea, eikä kuolema jää pyörimään mieleen – elävien kanssa tehdään kuitenkin työn tärkein osa


Summary: Halloweenia on vietetty näyttävästi eri puolilla maailmaa.  Erityisesti Yhdysvalloissa juhlinta oli edellisvuotta riehakkaampaa pandemiarajoitusten väljenemisen vuoksi.

Lokakuu vaihtuu marraskuuksi toisen kerran pandemian varjostamana.
 Rajoitukset ja sulut vaikuttivat myös halloweenin viettoon. Lokakuun viimeinen viikonvaihde on erityisesti Yhdysvalloissa suosittu syksyn juhla.
 Vuonna 2020 raportoituja tartuntatapauksia oli Yhdysvalloissa noin 81 000 vuorokaudessa. Nyt myös Yhdysvalloissa noin 58 prosenttia kansalaisista on saanut molemmat rokotteet. Tartuntoja on noin 71 000 vuorokaudessa. Tilanne vaihtelee alueittain ja juhlakieltoja on voimassa osissa maata.
 Viime vuonna kulkueet ja suuremmat kokoontumiset ja juhlat olivat viime vuonna kiellettyjä. Nyt yön kansa otti vahingon takaisin ympäri maailmaa. Googlen hakukoneen mukaan asujen kestosuosikkeja olivat edellisvuoden tapaan noidat, puput ja dinosaurukset.

Kreivi Dracula ja muut yön kulkijat olivat joukoittain liikkeellä – Katso tästä huimaa halloweenin viettoa ympäri maailman


Summary: Suurin osa kulutuksen laskusta on tullut ihmisten varovaisuudesta, ei yhteiskunnan suluista, Ylen haastattelemat koronatutkimukseen perehtyneet taloustieteilijät arvioivat. Norjassa tehdyn tutkimuksen mukaan kuolleita olisi kymmenkertainen määrä Ruotsin kaltaisella koronapolitiikalla.

Tutkimustieto ei tue sitä näkemystä, että koronan torjunta olisi tullut Suomelle halvemmaksi ilman yhteiskunnan sulkuja, koronatutkimukseen perehtyneet taloustieteilijät sanovat Ylelle.
 Aalto-yliopiston tuotantotalouden professori  Paul Lillrank  esitti  Ylen jutussa , että koronaa olisi pitänyt torjua kevyemmin ja halvemmin, ilman yhteiskunnan sulkuja. Iäkkäitä ja muita riskiryhmiä olisi suojattu, ja muulle väestölle olisi annettu suosituksia.
 Lillrankin mielestä koronatoimet ovat tulleet suhteettoman kalliiksi. Hänen laskelmansa mukaan koronakuolemalta säästetyt elinvuodet ovat maksaneet nyt kymmeniä kertoja enemmän kuin normaalioloissa pidetään kohtuullisena.
 Lillrankin laskelma on Suomessa ensimmäinen konkreettinen esitys koronan torjunnan kustannusvaikuttavuudesta.
 Taloustieteilijät huomauttavat, että Lillrankin laskelmasta puuttuu tutkimustieto.
 – Tarvitaan tutkimusta, joka arvioi uskottavalla tavalla, millaisia talous- ja terveyskustannukset olisivat, jos olisimme toimineet toisin, Turun yliopiston terveystaloustieteen professori  Mika Kortelainen  sanoo.
 Suomessa tällaisia tutkimuksia ei ole vielä julkaistu, mutta muista pohjoismaista ja esimerkiksi Yhdysvalloista niitä kuitenkin löytyy.
 Lillrankin laskelman keskeinen oletus, että ilman sulkuja talous olisi pyörinyt pandemian aikana melko normaalisti, on pielessä, Helsingin yliopiston empiirisen makrotaloustieteen professori  Antti Ripatti  sanoo.
 – Laskelma ei ota huomioon, miten pandemia itsessään vaikuttaa ihmisten taloudelliseen käyttäytymiseen. Isot kustannukset syntyvät siitä.
 Ripatin mukaan tutkimustieto osoittaa, että pandemian aiheuttama varovaisuus – eivät yhteiskunnan sulut – selittää pääosan kulutuksen vähenemisestä ja talouden tappioista.
 Millaista tutkimusta asiasta on julkaistu?
 Espoon Ison Omenan kauppakeskuksessa ravintolan asiakaspaikat olivat pois käytöstä 16. maaliskuuta 2021. Henrietta Hassinen / Yle
 Taloustieteen professori: Varovaisuus selittää jopa 80–90 prosenttia kulutuksen laskusta
 Koronan torjunnan kustannuksia on vaikea tarkasti mitata, koska emme tiedä mitä olisi tapahtunut, jos olisimme toimineet toisin.
 Kustannuksia voidaan kuitenkin arvioida vertaamalla kahta erilaista koronapolitiikkaa harjoittanutta vertailukelpoista maata tai aluetta, kuten Ruotsia ja muita pohjoismaita.
 Tanskassa tehty tutkimus kertoo, että vuoden 2020 keväällä yksityinen kulutus putosi Tanskassa vain vähän enemmän kuin Ruotsissa, vaikka Tanskassa oli selvästi tiukemmat koronarajoitukset kuin Ruotsissa.
 – Varovaisuus oli voimakasta molemmissa maissa, joten kulutus laski voimakkaasti reaktiona epidemian tasoon, professori Antti Ripatti sanoo.
 Danske Bankin maksukorttitietojen perusteella kulutus romahti Tanskassa 29 prosenttia ja Ruotsissa 25 prosenttia pandemian iskettyä maaliskuussa 2020.
 Tutkimus  on julkaistu Yhdysvaltain tiedeakatemian PNAS-julkaisusarjassa elokuussa 2020.
 Professori Antti Ripatti arvioi tanskalaisen ja muun tutkimuksen perusteella, että jopa 80–90 prosenttia pandemian aikaisesta kulutuksen vähenemisestä johtuu pelkästään ihmisten varovaisuudesta.
 –Ihmiset välttävät kontakteja sisältävää kulutusta, sitä enemmän mitä vanhempi ihminen on eli mitä isompi riski on kuolla, jos sairastuu. Tästä seurasi se, että meillä kulutus romahti liki neljänneksen huhtikuussa 2020.
 Varovaisuus on vaikuttanut ihmisten kulutukseen sitä enemmän mitä suurempi riski heillä on ollut sairastua vakavasti ja kuolla koronaan. Silja Viitala / Yle
 Mistä ihmisten varovaisuus syntyy?
 Vastaavia tuloksia varovaisuuden osuudesta kulutuksen vähenemiseen on saatu Yhdysvalloissa  tehdyistä   tutkimuksista .
 Tutkimuksista voi tehdä sen johtopäätöksen, että pelko ja varovaisuus toimivat pandemian hillitsijänä tehokkaammin kuin yhteiskunnan sulut.
 – Tämähän on juuri ollut Ruotsin kansanterveysviraston (Folkhälsomyndigheten) ja hallituksen linja: ei määrätä vaan kehotetaan, professori Paul Lillrank huomauttaa.
 Toinen kysymys on, mistä pelko ja varovaisuus syntyvät: viruksen havaituista vaikutuksista ja ihmisten oman riskin arvioimisesta vai siitä miten yhteiskunnassa yleisesti virukseen suhtaudutaan?
 Näitä tekijöitä voi olla mahdoton erottaa. Selvää silti on, että hallituksen valitsema politiikka ja median uutisointi vaikuttavat siihen, millaista pelkoa ja varovaisuutta syntyy ja miten se ihmisten kulutukseen vaikuttaa.
 Ylen haastattelemien taloustieteilijöiden mukaan myös sulkuja on tarvittu epidemian leviämisen estämiseksi, vaikka pandemia jo itsessään on saanut ihmiset välttämään kontakteja. Sulut ovat rajoittaneet sairastumisia, kuolemia, terveydenhuollon kustannuksia ja kulutuksen laskua.
 Entä voiko tutkimuksen perusteella sanoa jotain siitä, kuinka paljon enemmän koronakuolemia Suomessa olisi tullut ilman sulkuja?
 Tutkimus Norjasta: Koronakuolemia olisi tullut 10-kertainen määrä Ruotsin politiikalla
 Norjassa on tehty tutkimus, jossa on arvioitu vaikutuksia Norjan ja Tanskan terveydenhuoltoon, jos niissä olisi toteutettu Ruotsin kaltaista koronapolitiikkaa – enemmän suosituksia, vähemmän sulkuja.
 Tutkimus  julkaistiin Journal of Population Economics -tiedejulkaisussa heinäkuussa 2021.
 – Suomea voi verrata koronatoimien osalta hyvin Norjaan, ja erot Ruotsiin ovat selkeitä. Lisäksi ainakin kuolleisuus kehittyi samalla tavoin Norjassa ja Suomessa sulkujen jälkeen keväällä ja kesällä 2020. Tämä tutkimus yleistyy terveysvaikutusten osalta siten myös varsin hyvin Suomeen, terveystaloustieteen professori Mika Kortelainen sanoo.
 Tutkimuksen mukaan Ruotsin politiikalla Norjassa sairaalapotilaita olisi ollut epidemian huippuaikana 3,5 kertaa enemmän kuin nyt oli.
 Koronakuolemia olisi tullut Norjassa yli 10 kertaa nykyistä enemmän eli 900:n sijasta noin 10 000.
 Jos Norjaa koskeva arvio siirretään suoraan Suomeen, meillä olisi kuollut lähes 13 000 henkeä nykyisen noin 1 150 sijasta.
 Tämänlaajuinen epidemia olisi myös todennäköisesti kuormittanut tehohoitokapasiteettia sen äärirajoille pitemmäksi aikaa, vaikka suurin osa koronaan liittyvistä kuolemista on tapahtunut tehohoidon ulkopuolella, hoivakodeissa ja terveyskeskusten vuodeosastoilla.
 Norjalaistutkimuksen tekijät arvioivat, että Norjassa yhteiskunnan suluilla säästettiin miljardeja kuolleisuuden kustannuksina. Arvio riippuu suuresti siitä, mikä hinta säästetyille elinvuosille asetetaan.
 Ylen haastattelemat taloustieteilijät sanovat, että koronan kustannusten laskeminen on hyvin haastavaa. He kuitenkin arvioivat, että korona olisi tullut yhteiskunnalle selvästi kalliimmaksi ilman sulkuja.
 – Isot kustannukset tulevat siitä, jos epidemia pääsee leviämään laajaksi ja ihmiset rajoittavat kuluttamistaan. Olisimme saaneet silloin terveyshaitat ja lisäksi talous olisi sakannut, Helsingin yliopiston empiirisen makrotaloustieteen professori Antti Ripatti sanoo.
 Kauppakeskukset ovat olleet auki koko korona-ajan. Henrietta Hassinen / Yle
 Professori: Ilman sulkuja kulutus olisi romahtanut paljon enemmän
 Professori Ripatin mukaan ilman sulkuja -strategia olisi voinut johtaa kulutuksen romahtamisen vuoksi konkurssiaaltoon ja jopa finanssikriisiin.
 – Taloudellisten tappioiden mittakaava olisi Lillrankin suosittelemassa vaihtoehdossa valtava, Ripatti sanoo.
 Nykyisellä koronapolitiikalla kulutus on laskenut Suomessa puolentoista vuoden aikana noin 6–7 miljardia euroa. Se on noin kolme prosenttia vastaavan ajanjakson normaalista kulutuksesta.
 – Suomessa harjoitettu politiikka onnistui pitämään epidemian tason toukokuun puolivälistä 2020 eteenpäin niin alhaisena, että sen vaikutukset kulutukseen jäivät alhaisiksi, professori Ripatti sanoo.
 Ilman sulkuja kulutuksen romahdus olisi ollut ainakin 40 miljardin euron luokkaa eli parikymmentä prosenttia, Ripatti arvioi.
 Arvio perustuu niihin oletuksiin, että ilman sulkuja epidemia olisi jäänyt huhtikuun 2020 korkealle tasolle ja että ihmiset olisivat pysyneet sen vuoksi puolentoista vuoden ajan yhtä varovaisina kulutuksessaan kuin keväällä 2020 pandemian alettua.
 Ripatin mukaan maailmasta tuskin löytyy puhdasta vertailukohtaa siitä, miten kulutukselle olisi käynyt, jos sulkutoimia ei olisi asetettu lainkaan.
 Ruotsi on Suomen lähin vertailumaa, jossa on luotettu koronan torjunnassa enemmän suosituksiin kuin sulkuihin. Siellä talous ei kokonaisuudessaan kärsinyt viime vuonna kuitenkaan Suomea enempää. Molemmissa maissa bruttokansantuote (bkt) laski vajaat kolme prosenttia.
 – Vaikka Ruotsin bkt putosi vuoden 2020 toisella neljänneksellä enemmän kuin monessa verrokkimaassa, on Ruotsin kansantalous hyvin vahva ja se näkyy myös koronan oloissa, professori Ripatti arvioi.
 Koronapassi otettiin Suomessa käyttöön lokakuussa 2021. Jorge Gonzalez / Yle
 “Epidemian hallinta nähdään vain sulkutoimien kautta”
 Professori Ripatin mielestä terveydenhuollon toimijoiden hallitsemassa keskustelussa on se ongelma, että epidemian hallinta ja sen kustannukset nähdään vain sulkutoimien kautta.
 Niiden varjoon on jäänyt se, että kasvomaskit sekä testaa, jäljitä, eristä -toimintamalli ovat hyvin kustannustehokkaita keinoja epidemian hallinnassa.
 Niiden kustannukset ovat pieniä verrattuna niiden kykyyn rajoittaa epidemian leviämistä.
 – Valitettavasti tämä mittaluokaltaan valtava väärinymmärrys näyttää ohjanneen myös hallituksen viimeaikaisia toimia, professori Ripatti sanoo hallituksen linjauksista vähentää testaamista ja jäljittämistä.
 Ripatin mielestä myös halvat pikatestit olisi pitänyt ottaa Suomessa laajasti käyttöön. Julkisessa terveydenhuollossa  on suhtauduttu  pikatesteihin nihkeästi.
 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1.11. klo 23:een saakka.
 Lue myös :
 Onko COVID-19 opettanut, miten pandemiat tästedes torjutaan? Professori vastaa vertaamalla pandemiaa bassosooloon
 Hoitaja kuvasi tehohoidon arkea kännykkäkameralla Ylen pyynnöstä – vierailukiellon vuoksi kuvat sairaaloista ovat puuttuneet koronauutisista
 Suomi purki koronarajoituksia, vaikka THL:n käyrät varoittivat uhkaavista seurauksista – tautiekologi: "Masentavinta, että meni juuri niin kuin ajateltiin"
 Pääkaupunkiseudun koronaryhmä kehottaa rokottamattomia välttämään joukkoliikennettä ja ravintoloita, vaatii hoitohenkilökunnalle rokotepakkoa

Taloustieteilijät: Ilman koronasulkuja taloudellisia tappioita ja kuolleita olisi tullut paljon enemmän


Summary: Ammattijärjestö Talentia epäilee, että kyseessä voisi olla palkkakartelli. Jos palkkojen kilpailukielto varmistuu, Talentia kertoo vievänsä asian eteenpäin.

Itä-Uudenmaan kunnat ovat sopineet keskenään sosiaali- ja terveysalan työntekijöiden palkoista,  uutisoi Hufvudstadsbladet .
 HBL:n mukaan Itä-Uudenmaan kunnissa on sovittu, että sosiaali- ja terveysalan työntekijöiden palkat pidetään samoina eikä niillä kilpailla hyvinvointialueeseen siirtymiseen saakka.
 – Olemme keskustelleet palkoista ja siitä, kuinka voimme pitää ne samalla tasolla niin, että palkka ei olisi syy vaihtaa työpaikkaa, sanoi Porvoon sosiaali- ja terveysjohtaja  Ann-Sofie Silvennoinen  HBL:n mukaan.
 Ammattijärjestö Talentia epäilee, että kyseessä voisi olla palkkakartelli. Talentian mukaan sopimisen taustalla on työntekijöiden siirtyminen lähitulevaisuudessa hyvinvointialueiden palvelukseen kuntien sijasta.
 – Samaan aikaan, kun kunnissa huudetaan suureen ääneen sosiaalityöntekijäpulaa, meillä on iso määrä kuntia, joita epäillään sosiaalityöntekijöiden palkkakartellista. Olen tyrmistynyt, vaikka huhuja näistä kartelleista olemme toki kuulleet, sanoo Talentian puheenjohtaja  Jenni Karsio  tiedotteessa.
 Talentian mukaan mahdollinen palkkakartelli rajaa työvoiman vapaata liikkuvuutta. Jos palkkojen kilpailukielto varmistuu, Talentia kertoo vievänsä asian eteenpäin ja tutkituttavansa sen lainmukaisuuden.
 Juttua päivitetty kauttaaltaan 31.10. kello 11.45.

HBL: Itä-Uudenmaan kunnat sopineet keskenään sosiaali- ja terveysalan työntekijöiden palkoista


Summary: Juhlapyhien viettotavat ovat sekoittuneet kautta vuosisatojen, eikä siinä ole mitään erikoista, korostaa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistotutkija Juha Nirkko.

Viikingeillä se oli vetrnætr eli talviyöt. Kelteillä se oli samhain, josta sittemmin uudella mantereella kehittyi halloween. Ja Suomessa se oli kekri tai köyri.
 Kaikille näille pakanallisille syysjuhlille yhteistä oli se, että juhla päätti satokauden ja aloitti talven ja uuden vuoden kierrossa. Karja tuotiin laitumilta sisälle ja osa teurastettiin talven varalta. Juhliin liittyivät uhraukset, kokkotulet, tukeva syöminen ja juominen. Esi-isiä muisteltiin, tulevaa ennustettiin ja henget liikkuivat maan päällä.
 Kristinuskon vallattua pohjoisetkin kolkat juhlaan tuli mukaan kristillinen elementti. Ja näin juhlien sekoitus oli olemassa jo tuhatkunta vuotta sitten.
 Kekrinvietosta ennen kristinuskoa ei oikein tiedetä.
 – Kristinuskokin on jo meillä lähes tuhatvuotinen kaveri, joten sitä vanhempia aikoja on hyvin vaikea jäljittää. Olemassa olevat lähteet ovat jo kristilliseltä ajalta ja siten kristillinen pyhäinpäivä on aina vaikuttanut niihin, sanoo Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistotutkija  Juha Nirkko .
 Arkistotutkija Juha Nirkko muistuttaa, että juhlat ovat aina ottaneet vaikutteita toisistaan.  Janne Lindroos / Yle
 Nirkko kuitenkin muistuttaa, että kristinusko ei ikänä merkinnyt sitä, että jokin varhaisempi tapa olisi katkennut kuin veitsellä leikaten.
 – Kansanuskosta saatiin runsaasti vaikutteita kristillisen juhlaan ja sitten taas kristinuskon tavoista saatiin mukavasti väriä taas siihen kansanuskoon. Ne alkoivat sekoittua, Nirkko selventää.
 Nirkon mukaan samanlaista juhlien sekoitusta syksyn pimeillä vietetään vielä nykyisessäkin Suomessa: käydään hautausmaalla ja siten kunnioitetaan esi-isiä, ja juhlapyhänä syödään tukevasti. Kurpitsalyhtykin jo kaiverretaan monissa kodeissa.
 Kekri oli riehakas pito
 Mutta jos haluaisi viettää kekriä, niin mitä siihen voisi kuulua?
 Saunominen
 Kaikkiin suomalaisiin pyhienviettoon liittyy tietenkin sauna.
 – Juhla oikeastaan alkaa, kun käydään aattona saunassa. Mielellään vielä aikaisin, niin että sille tuonpuoleiselle porukallekin, vainajille tai tontuille, jää aikaa kylpeä.
 Syöminen ja juominen alkaa vasta sen jälkeen. Perinteen mukaan saunassa ei pitänyt aloitella.
 Syöminen
 Kekriksi täysi lammas teurastettiin, vielä lisäksi lehmän kylki piti olla ja viinaa. Sokkoa juostiin illalla. -Suomussalmi.
 – Kun sato oli saatu korjattua ja eläimet lihotettua ja teurastettua, silloin oli tietysti juhlan paikka, Nirkko kertoo.
 Satokauden päätösjuhlassa tukevasti syöminen oli hyvin tärkeää. Yleensä sitä syötävää ei kovin paljon ollut, joten juhla syntyi jo siitä, että sai vatsansa kunnolla täyteen ja vieläpä kokolihaa. Lammaspaisti kuului köyriin.
 Juhla-ateria tuli tarjota myös tuonpuoleisille olennoille.
 – Vainajatkin tulevat aterialle. Samoin myös haltiat tai tontut, kuten esimerkiksi vieläkin jouluna lauletaan laulussa  Tonttujen jouluyö .
 Niillä oli taikureilla oikein luvatut uhrit kekriksi, jotta kun säilyvät lampaat tai muut elukat, niin keitetään kekrinä. Sitten on keitetty mitä on luvattu ja syöty suuhunsa lihat. Vanhat ukot joit viinaa lihan kanssa. Sanottiin kekrinä, jotta ”pyhät miehet mouskutteloo”. -Taivalkoski.
 Juominen
 Jos on viinaton kööri, on leivätön joulu. -Nilsiä.
 –  Syömiseen liittyy tietysti juominen. On myös tukevasti juotu eli sillä tavalla törsätty viljaa. Se oli eräänlainen viljauhri, kun käytetään satoa huoletta niin sitten oli lupa odottaa hyvää seuraavaa satoa, Nirkko kertoo.
 On olemassa kaikenlaisia kekriin liittyviä sanontoja siitä, kuinka isännän pitää olla humalassa kekrina, koska muuten ei seuraavana vuonna satoa tule.
 – Siitähän isäntä tykkäsi! Täytyy nyt sitten, kun perinteet velvoittavat, hyvän sadon takia ottaa känni, Nirkko nauraa.
 Mutta liikaa ei siltikään sopinut humaltua: jos oli seuraavana kesänä ruis lakoontunut, tiedettiin että isäntä oli sammunut kekrinä.
 Eikä kai se yhtään ihme ollut, jos juomingeissa näkyi ties minkälaisia tonttuja ja haamuja.
 Kaikilla pohjoisen pakanakansoilla oli oma syksyn juhlansa. Yhteistä niille oli esimerkiksi esi-isien muistelu.  AOP
 Kekrin yönä raja tuonpuoleiseen aukesi
 Ennustukset
 Kekri oli talonpoikaisyhteiskunnassa uuden vuoden vaihde. Silloin sopi tehdä kaikenlaisia ennustuksia myös tulevaksi vuodeksi.
 Jos keyrinä on selkiitä ilmoo, niin kevväillä aikaseen lumet alakaa sulloo. -Rääkkylä.
 – On hassua, kun harvan toimeentulo on enää riippuvainen säästä, mutta yhä olemme ihan yhtä lapsellisen kiinnostuneita sään ennustamisesta, Nirkko hymähtää.
 Uusi vuosi oli siirtymä tai liminaalitila, ja ajatuksena oli, että tulevaisuuskin oli silloin ennustettavissa tai jopa muokattavissa. Piti vain toimia oikein oikealla hetkellä. Juhlapyhän keskiyön seutu oli se kaikkein jännittävin aika.
 Yksi ennuste oli esimerkiksi se, että yksi porukasta meni ulos ja katseli pimeästä ïkkunasta sisälle valoisaan, näyttääkö joku olevan ilman päätä. Sen henkilön oli sitten määrä kuolla tulevana vuonna.
 – Minua on huvittanut tavattomasti tämä. Entisajan valot olivat kehnot sisälläkin, ettei muutenkaan näe selvästi ja vanha ikkunalasi vääristää, ja jos vielä humalassakin katselee. Siinähän saattaa nähdä vaikka mitä!
 Kekrinä valettiin myös tinaa ja ennustettiin siitä. Tapa, joka sittemmin siirtyi meillä nykyiseen uuteen vuoteen.
 Vainajien muistelu
 Kirkollisessa mielessä syksyllä vietettiin vainajien muistopäivää. Se on myös peräisin ikivanhasta tavasta kunnioittaa esi-isiä.
 – Kuolema on nykyisin tietysti halloweenin kautta vähän toisenlaisella tavalla stailattuna läsnä.
 Kekrinä vainajilla oli lupa tulla tuonpuoleisesta käymään kotona. Halloween on tuonut juhlapyhään erilaista kauhun kuvastoa.
 Tulia ja pukkeja
 Tulien polttaminen
 Köyrinä kannettiin pehkuja isolle kasalle ja kylän nuoret kävivät sitä polttamassa. Pikkusen leikittiin, mutta enimmäkseen lämmiteltiin vaan. Kun tulet sammuivat, lähdettiin kilpaa juoksemaan. Kuka viimeksi jäi, oli köyri. - Lapinjärvi.
 Suomessa ei tunneta perinnettä nauriista koverretun lyhdyn polttamisesta, mikä oli tapana Britteinsaarilla. Nauriita toki oli, niitä syötiin kekrinäkin, joten täysin poissuljettua sekään ei ole.
 Naurislyhdystä kehittyi Uudella mantereella kurpitsalyhty, joka sittemmin palasi Europpaaan ja on levinnyt nyt Suomeenkin.
 – Joka tapauksessa tulet ovat olleet tärkeitä juhlissa. Etupäässä poltettiin olkia, Nirkko kertoo.
 Muissa pakanauskonnoissa kokkotuliin heitettiin uhrattujen eläinten luita. Siitä tulee englannin kieleen kokkoa tarkoittava sanakin: bonfire eli bone fire, luutuli.
 Nykyisin monilla paikkakunnilla poltetaan kekripukkia. Arkistoista ei löydy tietoa ison olkipukin polttamisesta kekrinä. Niin on voitu tehdä, mutta lähteet eivät perinteestä kerro.
 – Kekrin tulia tai jopa Mikkelin tulia Mikkelinpäivänä on kyllä polteltu, Nirkko korostaa.
 Kekripukit
 Pukit sinänsä kyllä liittyvät kekriin, samoin kuin ne liittyivät jouluun ja nuutinpäiväänkin. Pukiksi naamioitunut hahmo kulki riehakkaan kulkueen keskipisteenä.
 – Hurjimmaksi sonnustettua tyyppiä kuljetettiin talosta taloon. Pukki ei jakanut lahjoja vaan päin vastoin pyysi kestitystä talosta. Ovelle tullut porukka kysyi, että kekriä vai uunia, eli piti tulla kekrin kestitystä tai uhattiin kaataa tai särkeä uuni.
 – Se on minusta mainio suomalainen vastine tälle halloweenin karkki vai kepponen -tavalle: kekriä vai uunia?
 Pukki on muistuma paholaisesta. Nirkon mukaan yleensä oltiin Jumalan valvovan silmän alla, mutta tiettyinä päivinä vallalle pääsivät vastavoimat. Siinä oli myös mukana seksuaalisia elementtejä, kun pukit nyt olivat kovia tekemään niitä pukkihommia.
 Kekrinä olikin monet asiat nurinpäin: miehet saattoivat pukeutua naisiksi ja naiset miehiksi.
 Kekritär oli valkoisiin pukeutunut kummitusmainen naishahmo, joka kulki kekrin kulkueessa kekripukin lisäksi.  Apila Pepita, Pohjolan jumalattaret
  Köyri vaihtoi vuoden
 Talonpoikaisesssa yhteiskunnassa kekri oli vuodenvaihde, jolloin myös piikojen ja renkien sopimukset olivat taloissa katkolla. Palveluspaikka saattoi vaihtua kekristä.
 Satokauden päätyttyä pidettiin myös parisen viikkoa lomaa töistä.
 – Oli niin sanottu römppäviikko tai kissaviikko tai irtanaisviikko. Siinä on ollut tämmönen tärkeä aika, eräänlainen vuosiloma.
 Kekri oli myös joulun edeltäjä, sillä silloin oli tapana isännän jakaa palkollisille lahjoja, esimerkiksi vaatetarvikkeita.
 Monet nykyiseen jouluun ja uuteenvuoteen kuuluvat tavat olivatkin vallalla aiemmin juuri kekrinä. Jouluakin vietettiin, mutta sen merkitys oli alun perin maalaisille pienempi. Sitten asiat muuttuivat.
 – Sanonta "jokkainen joulukseen ja köyhä köyrikseen" kiteyttää sen hienosti: molemmat tunnettiin, mutta kekri merkitys väheni.
 Talonpojilla kekri, herrain joulu. -Hyrynsalmi.
 SKS:n aulassa runonlaulaja Petri Shemeikkan patsas on saanut Halloween-rekvisiitan seurakseen.  Janne Lindroos / Yle
 –  Kansa omaksui tiedotusvälineistä, alaluokka yläluokalta ja maalaiset kaupunkilaisilta uusia tapoja. Ne tuppasivat olemaan urbaanimpia ja kaupunkimaisempia. Kekri menetti merkitystä ja joulu taas vastaavasti paisui kuin pullataikina.
 Nirkon mukaan kekri oli vielä 1900-luvun alussa varsinkin Pohjois-Savossa ja Kainuussa vielä paljon joulua suurempi juhla. Kun 1920-luvulla tuli yleinen oppivelvollisuus, joulu löi läpi koulujen mukana.
 – Monet näkivät siellä ensimmäistä kertaa joulupukin ja joulukuusen, ja jaettiin joulukortteja ja pieniä joululahjoja ja laulettiin joululauluja. Koko konsepti saatiin opittua koulussa. Silloin viimeistään kekri jäi heikoille, sitä ei todellakaan opetettu koulussa, vaan se sitten jotenkin unohtui.
 Nirkko muistuttaa, että juhlat ovat aina sekoittuneet ja muuntuneet.
 – Eihän se perinne eläkään, jos se ei muunnu. Muuntuminen tekee siitä elinvoimaisen. Juhlanvietossa on usein eri sukupolvet läsnä, ja eri sukupolvilla on vähän erilainen tausta ja vaikutteet. Siitä pitää vaan kehitellä jonkinlainen kompromissi.
 Kyllä sinne hautausmaan kynttilämereen muutama pieni kurpitsalyhtykin sopii.

 Lue myös:
 Minä päivänä halloweenia kuuluu juhlia ja missä sijaitsee kurpitsapuisto? Testaa tietosi pimeän juhlasta
 Kekrinä syötiin ja juotiin paljon, mutta isäntä ei saanut sammua

Kekristä alkoi kissaviikko – Suomessakin oli riehakas, kepposteleva ja viinanhuuruinen "halloween", kunnes kansakoulu painoi sen unohduksiin


Summary: Työyhteisön alkoholikulttuurilla voi olla epäsuotuisia vaikutuksia ihmisiin, jotka eivät halua käyttää alkoholia tai joille alkoholin käyttö on ongelma.

Laura Kupari  ei ollut uskoa näkemäänsä.
 Hän oli lähtenyt työkavereineen erään palaverin päätteeksi jatkoille baariin. Siellä esimies kantoi pöytään valtavan tarjottimen täynnä shotteja ja tarjosi niitä kaikille alaisilleen.
 – Osa työntekijöistä oli vasta 18–19-vuotiaita, itse olin vähän vanhempi. Heillä tuskin oli paljoa kokemusta työelämästä tai alkoholin käytöstä. Ihmettelin, onko tässä mitään järkeä, Kupari kertoo.
 Kupari ei itse käytä alkoholia, mikä teki tilanteesta epämukavan. Hän oli kuitenkin työskennellyt kyseisessä työpaikassa jo jonkin aikaa, toisin kuin osa pöydän ääressä istuvista.
 – Mietin, kokeeko kenties ensimmäisessä työssään oleva nuori, että hän voi kieltäytyä esimiehen tarjoamasta shotista. Vai kokeeko hän olevansa ilonpilaaja, jos ei ole menossa mukana? nyt 27-vuotias Laura Kupari pohtii.
 Tapahtumista on jo useampi vuosi aikaa. Vaikka alkoholin käyttö työpaikoilla ei ole enää niin näkyvää kuin ennen, työpaikkojen jopa arkipäiväistyneet käytännöt voivat yhä aiheuttaa ahdistusta henkilöille, jotka eivät käytä alkoholia.
 Biletys yhdisti työntekijöitä
 Laura Kupari teki yötöitä baareissa ja yökerhoissa usean vuoden ajan. Hän kuvailee, että alkoholinkäyttö oli työyhteisössä iso yhdistävä asia.
 – Varsinkin pääkaupunkiseudulla on paljon surullisenkuuluisia ilmaisen viinan bileitä, joista kaikki puhuivat töissä.
 Kuparin mukaan bileitä järjestivät baarit, joissa hänkin työskenteli.
 Kupari ei itse ollut kiinnostunut ilmaisesta alkoholista, toisin kuin monet työkavereista. Hän sanoo, että sitä oltaisiin ihmetelty, jos ilmaisen viinan bileisiin ei halunnut osallistua.
 – Ennemminkin kilpailtiin siitä, kuka joutuu ja kuka ei joudu olemaan töissä silloin, kun bileet järjestetään. Vuoroja saatettiin jopa kaupata, Kupari kertoo.
 Laura Kupari toivoo, että alkoholia käyttämättömät ihmiset otettaisiin paremmin huomioon työyhteisöissä.  Matti Myller / Yle
 Hän kokee, että myös työnantajan puolesta työhyvinvoinnin edistäminen tuntui painottuvan kosteaan juhlintaan. Esimerkiksi työpaikan isommissa juhlissa jaettiin drinkkilippuja, ja niin rivityöntekijät kuin esimiehet ja heidän esimiehensä juhlivat kaikki samassa paikassa.
 Kupari muistaa miettineensä, voiko esimiehen läsnäollessa rentoutua tai voiko juhlinta vaikuttaa esimiehen suhtautumiseen jotenkin.
 – Auktoriteettisuhteen puolesta yhdessä juhliminen erityisesti ensimmäisessä työpaikassaan olevien nuorten kanssa on kyseenalaista, hän sanoo.
 Kupari huomauttaa, että kerran tai pari vuodessa työyhteisössä järjestettiin myös tapahtumia, jotka eivät pyörineet alkoholin ympärillä.
 – Nekin kuitenkin yleensä päättyivät jatkoille, jossa juominen oli keskeisessä osassa. Mielestäni ei ole kovin tervettä, että alkoholia käytetään yhteishengen ylläpitäjänä.
 Stressiä pyritään nollaamaan alkoholilla
 Yleisesti ottaen alkoholin käyttö työyhteisöissä on ollut laskussa – tai ainakaan se ei ole nykyään yhtä näkyvää kuin ennen, kertoo A-klinikkasäätiön verkkopalvelupäällikkö  Pirkko Hakkarainen .
 Kuitenkaan ongelma ei ole poistunut mihinkään.
 – Tilalle on tullut tissuttelua, jolla ei uskota olevan vaikutusta työkykyyn. Työelämä on stressaavampaa ja nopeatempoisempaa kuin ennen, ja työstressiä pyritään nollaamaan nopeasti alkoholilla.
 Presenteismi eli töihin saapuminen huonovointisena tai väsyneenä esimerkiksi alkoholin käytön vuoksi on kasvussa, Hakkarainen kertoo. Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan tissuttelu on lisääntynyt etenkin hyvässä asemassa olevilla naisilla.
 – Tämä laskee työkykyä ja voi johtaa työpanoksen heikkenemiseen tai jopa tapaturmiin.
 Työyhteisön alkoholikulttuurilla voi olla haitallisia vaikutuksia myös sellaisiin ihmisiin, jotka kuuluvat alkoholin riskikäyttäjiin, kenties sitä itse tiedostamatta.
 A-klinikkasäätiön vuonna 2015 teettämän kyselyn mukaan tavallisimmin alkoholia oli tarjolla työpaikan juhlissa, virkistystilaisuuksissa sekä edustustehtävissä ja asiakastilaisuuksissa.
 – Alojen sisällä on varmasti kirjavia käytäntöjä sekä enemmän ja vähemmän vastuullisia työnantajia, mutta voi sanoa, että ainakin asiakassuhdetyötä tekevillä on isompi riski kohdata alkoholia työyhteisössään tai työn parissa, kuten tapaamisissa ja neuvotteluissa, Hakkarainen kertoo.
 Kuplivaa kahvihuoneessa, alkumalja työillallisella
 Laura Kuparin tavoin myöskään 27-vuotias  Pia Etelävuori  ei käytä alkoholia.
 Työskennellessään nuorempana ravintola-alalla Etelävuori huomasi, että epäviralliset palkkapäiväbileet olivat työkavereiden keskuudessa yksi puhutuimmista aiheista.
 Bileistä keskusteltiin päiviä ennen niitä ja päiviä niiden jälkeen.
 – Itse en koskaan mennyt niihin, sillä en tiennyt, miten suhtautua, jos joku tarjoaa minulle alkoholia. En halunnut tuoda juomattomuuttani ilmi. Jälkikäteen hieman harmittaa, etten mennyt, sillä ihmiset tutustuvat ja ystävystyvät tällaisissa juhlissa, hän sanoo.
 Nykyään toimistotöitä tekevä Etelävuori törmää alkoholiin esimerkiksi työlounailla ja -illallisilla.
 – Pöydässä on tavallisesti alkumalja, ja minun pitää aina erikseen nostaa kättä ylös ja sanoa tarjoilijalle, että haluaisin alkoholitonta juotavaa. En jaksaisi aina olla erilainen. Olisi kiva, jos asia olisi huomioitu jo etukäteen.
 Pia Etelävuori koki jääneensä ulkopuoliseksi keskusteluissa, joissa puhuttiin alkoholinkäytöstä ja bilettämisestä.  Ronnie Holmberg / Yle
 Joskus taas kahvihuoneessa on tarjoiltu kuplivaa kollegan merkkipäivän kunniaksi.
 – Silloin olen juonut vettä, kun muut ovat kilistelleet. Tässäkin olisin toivonut, että asiaa olisi mietitty hieman enemmän.
 A-klinikkasäätiön Pirkko Hakkarainen on huolissaan siitä, että kaikki eivät kykene tällaisissa tilanteissa kieltäytymään alkoholista, vaikka haluaisivat.
 – Jollakulla voi olla muiden tietämättä esimerkiksi ongelmia alkoholin käytön rajoittamisessa, ja jos näin on, niin työpaikka on ongelmien kenttä, jos siellä käytetään alkoholia.
 Hakkarainen uskoo, että työnantaja tai kollega ei välttämättä huomaa ajatella asiaa tältä kantilta. Hänen mukaansa Suomessa alkoholikulttuuri on todella vahva. On tavallista, että työntekijää muistetaan esimerkiksi lahjapullolla merkkipäivänä tai työsuhteen päättyessä.
 Näin on käynyt myös Pia Etelävuorelle.
 – Kollegani taisi kuitenkin lahjapulloa antaessa tajuta, ettei se ollut ihan nappiveto, sillä hän sanoi, että hän ei tiedä, juonko edes alkoholia, mutta halusi muistaa minua jotenkin. Minusta se oli kivasti sanottu ja siitä tuli hyvä mieli.
 Vaihtoehtoisia tapoja virkistäytyä
 Pia Etelävuori ja Laura Kupari ovat sitä mieltä, että työntekijöiden hyvinvointiin pitäisi voida panostaa muutenkin kuin tarjoamalla heille juhlia ja alkoholia.
 – Etenkin kun tiedämme, minkälaisia haittoja alkoholista voi olla, niin juomisessa ei ole työhyvinvoinnin kannalta mitään järkeä, toteaa Kupari.
 A-klinikkasäätiön Pirkko Hakkarainen katsoo asiaa riskikäyttäjien kantilta. Heitä on hänen mukaansa Suomessa yli puoli miljoonaa.
 Hakkarainen kertoo, että alkoholinkäytöstä aiheutuu työpaikoilla vähintään 500 miljoonan euron vuotuiset kustannukset.
 – Työnantajankin edun kannalta olisi hyvä miettiä, voisiko työhyvinvointia edistää alkoholittomin keinoin, hän toteaa.
 Pia Etelävuori ei haluaisi erottua muista vain siksi, että hän ei käytä alkoholia. Ronnie Holmberg / Yle
 Laura Kupari, Pia Etelävuori ja Pirkko Hakkarainen uskovat, että työnantajien on varmasti mahdollista löytää ja tarjota työntekijöille myös alkoholittomia virkistymistapoja.
 – Vaihtoehtona voisi olla vaikka kaupunkisuunnistus tai seikkailupuisto. Sen jälkeen voisi ehkä mennä yhdessä syömään, jolloin juomapuoli ei painottuisi yhtä vahvasti, ehdottaa Pia Etelävuori.
 Pirkko Hakkarainen uskoo, että askel oikeaan suuntaan olisi avoin keskustelukulttuuri työpaikoilla. Laura Kupari on sitä mieltä, ettei asia on vain työpaikkojen ratkaistavissa.
 – Tämä liittyy laajemmin yhteiskunnan rakenteisiin, ja muutoksen tulisi samaan aikaan tapahtua niin yksilö- ja yhteisötasolla kuin rakenteellisella tasolla. Ei riitä, että jompikumpi muuttuu, vaan nämä muutokset tukevat toisiaan.
 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1. marraskuuta kello 23:een saakka.
 Lisää aiheesta:
 Kukaan ei huomannut Katri Ylisen alkoholiongelmaa, koska hän oli nuori ja hoiti työnsä – nyt hän on esikuvana nuorille juomisen lopettamiseen
 Wilma Tuomiselle, 27, krapula-ahdistukset olivat liikaa – tästä on kyse nousevassa sober curious -ilmiössä, jonka Alkokin tunnistaa
 Moni on vaihtanut kaljan virvoitusjuomiin – muutos kulutuksessa avaa bisneksen myös pienille limsavalmistajille, mutta tie kaupan hyllylle voi olla pitkä
 Kuuntele kaikki Darravapaana-podcastin jaksot Areenassa

Laura Kupari istui baarissa ja mietti, voiko pomon tarjoamasta shotista kieltäytyä – työpaikkojen alkoholikulttuuri voi ajaa ikäviin tilanteisiin


Summary: Kaikille palkansaajille avoimet työttömyyskassat ovat lisänneet voimakkaasti suosiotaan alasidonnaisten työttömyyskassojen kustannuksella. Ensi vuoden alusta lähtien jo enemmistö kassoihin liittyneistä palkansaajista kuuluu johonkin kaikille avoimeen työttömyyskassaan.

Ansiosidonnainen työttömyysturva on yleensä tärkein syy kuulua työttömyyskassaan. Perinteisesti on kuuluttu oman alan tai ammatin kassaan tai kassa on valikoitunut ikään kuin itsestään ammattiliittoon liittymisen yhteydessä, vaikka kassaan voi kuulua ilman liittojäsenyyttäkin.
 Viime vuosina yhä useampi onkin valinnut kassakseen kaikille palkansaajille avoimen työttömyyskassan.
 Erityisesti Yleinen työttömyyskassa YTK eli ns. Loimaan kassa on kasvattanut suosiotaan. Jäseniä on jo puolisen miljoonaa ja YTK on jäsenmäärältään ylivoimaisesti suurin kassa.
 Nyt näitä alaan sitomattomia kassoja on tullut reilusti lisää. Ensi vuoden alusta lähtien niitä on jo viisi, uusimpana Avoin työttömyyskassa, A-kassa. Se muodostuu Finkan ja Rakennusalojen kassojen sulautuessa Teollisuuden työttömyyskassaan ensi vuoden alusta lukien.
 Työttömyyskassa Pro on ollut kaikille avoin ammatista riippumatta vuodesta 2019 ja Palvelualojen työttömyyskassa tämän vuoden alusta lukien.
 Julkis- ja yksityisalojen työttömyyskassa JYTK, Työttömyyskassa Statia ja JATTK-työttömyyskassa yhdistyivat niin ikään tämän vuoden alussa ja uusi Aaria aloitti suoraan kaikille avoimena. YTK on hyväksynyt jäsenikseen kaikki palkansaajat jo ties kuinka pitkään.
 Tilanne keikahtaa
 A-kassan aloitus keikauttaa jäsenyystilanteen ensi vuoden alusta lähtien niin, että jo yli puolet palkansaajien työttömyyskassojen jäsenistä kuuluu johonkin kaikille avoimista kassoista. Jäsenmäärä nousee yli miljoonaan, ja samalla alasidonnaisten kassojen jäsenmäärä jää vähemmistöön.
 Työoikeuden emeritusprofessori  Seppo Koskinen  Turun yliopistosta huomauttaa, että todelliseen jäsenavoimuuteen on silti vielä matkaa.
 – Siinä vaiheessa, kun työttömyyskassat ottavat avomielisesti vastaan myös kevytyrittäjiä ja toiminimiyrittäjiä, aletaan puhua hyvinkin avoimesta työttömyyskassasta. Tämän pitäisi olla mahdollista, koska välillä henkilöt siirtyvät yrittäjiksi ja välillä taas työntekijöiksi. Tosin tällä hetkelläkin jo jotkut työttömyyskassat hyväksyvät myös yrittäjäjäseniä, Koskinen toteaa.
 Liikkuvuus lisääntynyt
 Johtaja Irene Niskasen mukaan yksi avoimen palkansaajakassan eduista on, että ei tarvitse vaihtaa kassaa, vaikka vaihtaa alaa.  Esa Syväkuru / Yle
 Teollisuuden työttömyyskassan johtaja  Irene Niskanen  perustelee linjanvaihdosta avoimeksi kassaksi työelämän muutoksilla viime vuosina.
 – Enää ei tehdä yhtä työuraa yhden työnantajan tai yhden alan palveluksessa, vaan kouluttaudutaan usealle alalle, tehdään määräaikaisia töitä, tehdään pätkätöitä ja osa-aikatöitä eli liikutaan alojen välillä. Kun liikkuvuutta on alojen välillä, on helpompaa, että työttömyskassa pysyy samana. Ei tarvitse vaihtaa kassaa, vaikka vaihtaa alaa, Niskanen selventää.
 Niskasen mukaan muutoksen tavoitteena on myös tasata kassan menotaakkaa talouden suhdannevaihteluissa. Kun jäseniä on lukuisilta aloilta, ei työttömyyspiikki iske kaikkiin aloihin samanaikaisesti, vaan eri aikoihin.
 – Työttömyys rasittaa tietenkin työttömyyskassaa ja jos työttömyys asettautuu laajemmalle aikajaksolle, taloutta on helpompi hoitaa, hakemusruuhkat ajoittuvat tasaisemmin ja käsittelyaika pysyy tasaisempana.
 Satasen kahta puolta
 Niskanen sanoo, että uuden A-kassan tavoitteena on paitsi säilyttää nykyiset jäsenet myös nostaa jäsenmäärää selkeästi markkinoimalla.
 – Kilpailemme varmaan kaikkien kassojen, alakohtaisten ja avoimien kanssa ja yksi kilpailutekijä on hyvät palvelut. Jäsenet valitsevat kassan sen mukaan, että hinta/laatusuhde on hyvä juuri hänelle.
 Laura Merikalla / Yle
 Kaikki avoimet työttömyyskassat perivät jäsenmaksun euromääräisenä, ei prosenttiperusteisena palkasta, niin kuin moni alasidonnainen kassa tekee. Ensi vuoden maksu vaihtelee 84–120 euron välillä.
 Kaikkien palkansaajakassojen keskiarvo pyörii kutakuinkin samoissa, yli ja alle satasen lukemissa. Osa alasidonnaisista perii jopa selvästi pienempää kassamaksua. Esimerkiksi Opettajien työttömyyskassan vuosimaksu on ensi vuonna 60 euroa ja korkeasti koulutettujen työttömyyskassalla 63 euroa.
 Yksi kassa kaikille?
 Alasidonnaisuuden vähetessä myös kassojen lukumäärät ovat romahtaneet yhdistymisten myötä. Vielä vuonna 2000 työttömyyskassoja oli 48, vuonna 2010 niitä oli 34 ja ensi vuoden alusta palkansaajakassoja on enää 17, jos Finanssivalvonta antaa suostumuksensa Lääkärien ja Lakimiesten työttömyyskassojen esittämälle yhdistymiselle. Lisäksi on Yrittäjäkassa.
 Koskinen ei katso Loimaan kassan suosion kasvun olevan kassafuusioitten taustalla.
 – Tässä on ollut sisäistä painetta luoda suurempia kassayksiköitä julkisen hallintotehtävän hyvään hoitamiseen. Tavoitteena on myös taloudellinen leveäharteisuus, etteivät yksittäiset työttömyyspiikit pääse runtelemaan työttömyyskassaa, Koskinen sanoo.
 Koskinen uskoo kassafuusioita nähtävän myös jatkossa.
 – Jos linja jatkuu tällaisena, tulevaisuudessa häämöttää yksi työttömyyskassa, joka Kelan tyyppisesti hoitaa julkista hallintotehtävää. Se voi olla aivan hyvä ratkaisu, koska silloin yhdellä kassalla on todella leveät hartiat. Myös tietoturva ja kaikki hallinnon vaatimat ohjelmajärjestelyt ovat vähintään yhtä hyvässä kunnossa kuin Kelalla, Koskinen sanoo.
 Seppo Koskinen arvioi työttömyyskassojen määrän jatkavan laskuaan seuraavina vuosina. Arash Matin / Yle
 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1.11. klo 23:een asti.
 Juttua muokattu 31.10. klo 15.05: Lisätty taulukko.
 Lue lisää:
 Työttömyyskassat hakevat lisää tehokkuutta yhdistymällä – vuoden vaihteessa toteutui kolme fuusiota ja lisää on tulossa
 Ansiosidonnaisen saajien määrä kasvoi suurimmilleen 20 vuoteen – kassat maksoivat koronavuonna lähes kolme miljardia euroa päivärahoja
 Lomautettujen ansiopäivärahoissa jopa yli tonnin erot – katso lista eri alojen korvauksista
 Kuka saa halvimmalla ansiosidonnaisen työttömyysturvan, kuka maksaa eniten? Katso lista
 Työttömyyskorvaukset vaihtelevat – katso missä ammatissa on parhaat ansiopäivärahat

Pian yli puolet palkansaajista liittynyt kaikille avoimeen työttömyyskassaan – professori: Jos linja jatkuu, tulevaisuudessa häämöttää yksi työttömyyskassa


Summary: Pariisin ilmastosopimuksessa sovittiin tavoitteesta pitää maapallon keskilämpötilan nousu selvästi alle kahdessa asteessa suhteessa esiteolliseen aikaan ja pyrkimyksestä rajata nousu alle 1,5 asteeseen.

Maailman talousmahtien, eli G20-maiden johtajat vaativat tehokkaita toimia ilmaston lämpenemisen rajoittamiseksi puoleentoista asteeseen esiteolliseen aikaan verrattuna.
 – Ymmärrämme, että ilmastonmuutoksen vaikutukset 1,5 asteessa ovat paljon alhaisemmat kuin 2 asteessa. 1,5 asteessa pysyminen vaatii merkittäviä ja tehokkaita toimia kaikilta mailta ja sitoutumista siihen, loppujulistuksessa todetaan.
 Se sisältää kuitenkin vain vähän konkreettisia toimia. Siinä todetaan, että tarvittaessa kansallisia päästötavoitteita pitää tehostaa.
 G20-kokous edelsi YK:n ilmastohuippukokousta Glasgow'ssa Skotlannissa, ja odotukset ilmastositoumuksista ovat olleet korkealla.
 Nettonolla vuoden 2050 tienoilla
 G20-maat lupaavat Rooman-kokouksensa loppujulistuksessa tavoitella hiilidioksidipäästöjen pudottamista nettonollaan vuoteen 2050 mennessä tai niillä main.
 Nettonollalla tarkoitetaan, että ihmisten aiheuttamat hiilidioksidipäästöt ovat yhtä suuret kuin ihmisperäiset nielut eli ihmiset poistavat ilmakehästä kaiken sinne päästämänsä hiilidioksidin.
 Maailman talousmahdit tuottavat lähes 80 prosenttia maailman kaikista hiilidioksidipäästöistä. Niiltä olikin toivottu tiukempaa sitoutumista nettonollan saavuttamiseksi.
 Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli  IPCC on todennut raportissaan , että ilmaston lämpenemisen rajaaminen 1,5 asteeseen vaatisi nopeita, kauaskantoisia ja ennätyksellisiä päästöleikkauksia. Hiilidioksidipäästöt pitäisi puolittaa vuoteen 2030 mennessä ja pudottaa nettonollaan noin 2050 mennessä.
 YK:n ympäristöohjelma Unep  patisteli tämän viikon alussa G20-maita konkreettisiin toimiin Glasgow'n ilmastokokouksen alla. Unep huomautti, että 20-maista Australia, Brasilia, Kanada, Japani, Etelä-Korea, Etelä-Afrikka ja Yhdysvallat eivät ole kunnolla panneet toimeen edes vanhoja ilmastolupauksiaan.
 YK:n ilmastohuippukokous on avattu Skotlannin Glasgow'ssa tänään sunnuntaina.
 Italia halusi tiukemmat määreet
 Kokouksen isäntämaa Italia yritti saada maita sitoutumaan nettonollaan 2050, mutta Kiina harasi tiukkaa tavoitetta vastaan. Kiinan hiilidioksidipäästöt ovat maailman suurimmat, ja sen oma tavoite on nettonolla vuoteen 2060 mennessä.
 Italian pääministerin  Mario Draghi  kehotti kokouksen päätöspäivän puheessaan kollegojaan pyrkimään kunnianhimoisempiin tavoitteisiin.
 – Tänään tekemämme päätökset vaikuttavat suoraan Glasgow'n kokouksen onnistumiseen ja ennen kaikkea tavoitteeseen taltuttaa ilmastonmuutos, Draghi sanoi.
 – Meidän pitää asettaa pitkän ajan tavoitteita, jotka ovat johdonmukaisia Pariisin sopimuksen tavoitteiden kanssa. Meidän on tehtävä lyhyen aikavälin muutoksia, jotta voimme saavuttaa ne.

 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1.11. klo 23:een asti.
 Lue lisää:
 YK-raportin mukaan päästöjä pitää leikata seitsenkertainen määrä, jotta 1,5 asteen tavoitteeseen päästään – "Heikkoja lupauksia, joita ei ole lunastettu"
 YK:n raportti paljastaa ammottavan kuilun: Maailman maat ovat armotta jäljessä ilmastotavoitteista, päästöt saatava jyrkkään laskuun heti

Talousmahtien johtajat sitoutuivat tavoittelemaan ilmaston lämpenemisen rajoittamista 1,5 asteeseen – "vaatii merkittäviä ja tehokkaita toimia kaikilta mailta"


Summary: Osa sään armoilla olevasta ITE-taiteesta on päässyt huonoon kuntoon Jätkän Onnelassa Kouvolassa. Taiteellisesti erikoinen ja tärkeä kokonaisuus halutaan säilyttää, ja teoksia on nyt ryhdytty korjaamaan.

ITE-taiteilija  Ensio Tuppurainen  ei pelännyt tuoda mielipiteitään julki. Hän teki sen omaperäisellä tavalla – kotinsa, Jätkän Onnelan pihamaalle luomallaan taiteella.
 Jätkän Onnela pihapiireineen sijaitsee Kouvolan Valkealassa, Suomen suurimman varuskunnan Karjalan prikaatin läheisyydessä. Pihapiiri onkin painunut monen eri puolilta Suomea palvelustaan suorittamaan tulleen varusmiehen mieleen.
 Talon seinustalle kiinnitetyt tekstikyltit ottavat kantaa esimerkiksi politiikkaan ja vanhusten kohteluun. Eri puolilla pihaa seisoo mielikuvituksellisia veistoksia, joista jokaisella on oma tarinansa.
 Nuo tarinat on pian tarkoitus tuoda ihmisten ulottuville.
 Osa kantaaottavien kylttien teksteistä on haalistunut. Juulia Tillaeus / Yle
 Teoksia korjataan
 Sään armoilla oleminen näkyy osassa teoksista, jotka ovat päässeet huonoon kuntoon. Seitsemän vuotta sitten kuolleen taiteilijan töitä on nyt alettu korjata Kääpälän kyläyhdistyksen johdolla.
 Kunnostustöiden on määrä valmistua vuoteen 2024 mennessä, jolloin Ensio Tuppuraisen syntymästä tulee kuluneeksi sata vuotta. Tarkoituksena on myös avata mobiililähtöiset verkkosivut, joiden avulla kävijä voisi tutustua teosten taustoihin ja taiteilijaan.
 – Tämä on melkein kuin fantasiapuisto, täynnä yllätyksiä ja hauskoja tarinoita. Täältä löytyy maan ja taivaan väliltä mitä tahansa. Tämä on oman aikakautensa edustaja, ja muistomerkkikin, voisi sanoa, Kääpälän kyläyhdistyksen sihteeri  Christel Vaenerberg  sanoo.
 ITE-taiteilija Ensio Tuppurainen asui vuosikymmeniä Jätkän Onnelassa, entisessä kyläkaupassa.  Juulia Tillaeus / Yle
 Teoksia kunnostetaan talkoovoimin. Tähän mennessä pihaa reunustavalle tauluseinälle on rakennettu uudet kehykset ja horoskooppimerkeille jalustat, sekä tekstikylttejä uusittu.
 Ensi vuonna korjauslistalla on esimerkiksi ufon jalusta, jotta se saadaan jälleen pyörimään. Teoksista on tehty 52-sivuinen korjaussuunnitelma.
 – Sellaisia muutoksia saa tehdä, jotka pidentävät elinikää, mutta visuaalisia muutoksia emme halua missään nimessä tehdä. Alkuperäistä pitää ehdottomasti kunnioittaa, Christel Vaenerberg sanoo.
 Ufon jalusta on hajonnut, eikä se enää pyöri. Juulia Tillaeus / Yle
 Ainutlaatuinen ja tärkeä kokonaisuus
 Ite-taidetta pitkään tutkineen professori  Veli Granön  mukaan Jätkän Onnela on ainutlaatuinen ja tärkeä ITE-taiteen kokonaisuus, ja se tulisi säilyttää paitsi taiteellisen erikoisuutensa, myös poliittisen dokumenttiarvonsa vuoksi.
 Taideympäristö on Granön mukaan myös historiallinen dokumentti poliittisen ilmapiirin muutosten taustavoimista, Suomessa ja jopa globaalisti.
 Pihaa reunustava maalausseinä sai tämän syksyn talkoissa uudet kehykset. Juulia Tillaeus / Yle
 Veli Granön mukaan Jätkän Onnelan tyyppiset taidekokonaisuudet ovat yleisempiä Yhdysvalloissa. Euroopassa niitä on muutamia, mutta Pohjoismaissa niitä ei juuri Suomen ulkopuolella esiinny.
 Jätkän Onnelan pihalla seisoo kymmeniä veistoksia. Juulia Tillaeus / Yle
 Taiteilijan tytär toivoo teosten säilyvän
 Ensio Tuppurainen aloitti ITE-taiteen tekemisen yli 50-vuotiaana. Se ei kuitenkaan ollut hänen ensikosketuksensa taiteeseen, sillä hän oli tehnyt akvarelli- ja öljymaalauksia jo nuoresta saakka.
 Taiteilijan tytär  Marja Tiihonen  kertoo, että isä ammensi inspiraatiota teoksiinsa ympäröivästä maailmasta. Taiteilija seurasi tiiviisti uutisia.
 – Hänellä oli omanlaisensa näkemys asioista. Ehkä hän halusi näillä teoksilla jollain lailla kommentoida tätä maailman ja yhteiskunnan elämää, Tiihonen sanoo.
 Realistisen kokoinen hevosveistos, jonka perässä kulkee kyntäjä on ollut pihalla ainakin 40 vuotta. Juulia Tillaeus / Yle
 Keskellä Jätkän Onnelan pihaa on Saasteen uhrit -teos, jonne Ensio Tuppurainen elinaikanaan kippasi huonoon kuntoon menneitä teoksia. Taiteilijan asenne oli, että se mikä oli ollut aikansa, sai mennä.
 Marja Tiihonen uskoo kuitenkin, että isä hyväksyisi töidensä kunnostamisen.
 – Sen, mitä olen täällä nyt ährännyt teosten parissa, minulla on ollut rauhallinen olo. Ilmeisesti kunnostaminen on ollut toivottavaa hänenkin mielestään.
 Jätkän Onnelan pihassa on useita tekstikylttejä, jotka ottavat kantaa vanhusten kohteluun. Juulia Tillaeus / Yle
 Marja Tiihosen suosikki isänsä töistä on useamman metrin korkuinen Salatut kädet -teos, joka esittää enkeliä. Hän uskoo, että se oli myös Ensio Tuppuraiselle omista teoksistaan merkityksellisin.
 – Isä kertoi, että hänet on pelastettu niin monesta tilanteesta, joku on vetänyt hänet pois. Hän oli muun muassa pudonnut jokeen suksineen ja sairastanut. Hän aina selvisi niistä.
 Salatut kädet -teos kohoaa usean metrin korkeuteen. Juulia Tillaeus / Yle
 Aiheesta voi keskustella jutun lopussa 1.11.2021 kello 23 saakka.
 Lisää aiheesta:
 ITE-taiteilijalle taide on hölynpölyä

Suomen suurimman varuskunnan läheisyydessä on tuhansia varusmiehiä ihmetyttänyt pihapiiri – pian mielikuvitusta pursuavassa pihassa pyörii jälleen ufo


Summary: YK:n ilmastokokoukseen Glasgow'hun matkanneen Ollikaisen mukaan nyt on viimeinen hetki tehdä ratkaisuja. G20-maiden linjauksesta tulleet tiedot ovat erittäin rohkaiseva signaali kokoukselle.

Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja  Markku Ollikainen  iloitsee Roomasta G20-maiden kokouksesta  kantautuneista tiedoista .
 Uutistoimistojen mukaan G20-maiden johtajat ovat päässeet sopimukseen ilmaston lämpenemisen rajoittamisesta 1,5 asteeseen. G20 koostuu suurista teollisuusmaista.
 – Jos G20 sitoutuu 1,5 asteen tavoitteeseen, se tarkoittaa merkittävää käännekohtaa kansainvälisessä ilmastopolitiikassa. Tulkitsen, että tuo päätös on erittäin rohkaiseva signaali Glasgow'hun, Ollikainen sanoi Ylelle juuri ennen lähtöään kokoukseen sunnuntaina.
 Ollikainen olettaa, että esimerkiksi Venäjältä ja Kiinalta voi nyt tulla Glasgow'n kokoukseen kunnianhimoinen kansallinen päästövähennyssitoutumus.
 – Venäjän osalta on ollut jo muutaman vuoden ajan selvää, että ilmastonmuutos iskee sinne todella rajusti arktisen alueen kautta. Samoin tietyissä osissa Kiinaa se on yhtä selvää. On ollut vähän hämmästyttävää, että näiden maiden johtajat eivät ole olleet kovin innokkaita puhumaan ilmastotoimista, Ollikainen sanoo.
 Päivittyvä seuranta: G20 maat sopivat 1,5 asteen tavoitteesta – Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja Ollikainen pitää käännekohtana
 "Olemme sillä rajalla, että 1,5 asteen tavoite karkaa käsistä"
 Britannian pääministeri  Boris Johnson  sanoi kokouksen alla, että Glasgow on viimeinen hetki tehdä tärkeitä päätöksiä. Ollikainen on samaa mieltä.
 – Kyllä me olemme nyt sillä rajalla, että toimia on tehtävä. Ja jos niitä ei tehdä, 1,5 asteen tavoite katoaa käsistä.
 Ollikainen pitää kaikkein tärkeimpänä sitä, että kokouksessa saadaan uusia sitoumuksia mailta, joita ne vielä puuttuvat. Näitä ovat esimerkiksi Kiina, Venäjä, Brasilia ja Meksiko.
 Hänen mukaansa kokouksessa on synnyttävä myös aloitteita, jotka turvaavat globaalin lämpötilan nousun rajoittamisen 1,5 asteeseen.
 Muiksi tärkeiksi asioiksi hän luettelee kansainväliset markkinamekanismit, läpinäkyvyysperiaatteet ja vihreän rahoituksen turvaamisen.
 Seuraatko YK:n ilmastokokousta? Voit keskustella aiheesta 1.11. kello 23:een asti.
 Lue myös:
 Talousmahtien johtajat sitoutuivat tavoittelemaan ilmaston lämpenemisen rajoittamista 1,5 asteeseen – "vaatii merkittäviä ja tehokkaita toimia kaikilta mailta"
 Yli sadan kohdan lista ilmastopäätöksiä odottaa Glasgow'ssa – Kiina, Brasilia ja Intia ratkaisevat lämpeneekö maapallo 1,5 astetta vai enemmän
 YK-raportin mukaan päästöjä pitää leikata seitsenkertainen määrä, jotta 1,5 asteen tavoitteeseen päästään – "Heikkoja lupauksia, joita ei ole lunastettu"
 Ilmaston lämpeneminen pahenee edelleen – Ilmatieteen järjestö: Amazonin sademetsä muuttumassa päästölähteeksi laajojen hakkuiden takia

Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja Markku Ollikainen: "G20-maiden sopimus merkittävä käännekohta"


Summary: Helsingin kirjamessujen ohjelmajohtaja Ronja Salmi uskoo, että koronapandemia vaikuttaa vielä ihmisten päätöksiin lähteä tapahtumiin. Hän toivoo, että kirjamessut luovat kuitenkin uskoa tulevaan.

Helsingin kirjamessut jäi selvästi viime vuosien kävijämääristä. Tapahtuma keräsi hieman yli 50 000 vierasta, mikä on huomattavasti vähemmän kuin aiempina vuosina. Kirjamessujen ohjelmajohtajan  Ronja Salmen  mukaan osa ihmisistä jäi kotiin koronapandemian seurauksena.
 – On täysin luonnollista, että kävijämäärä on tullut alas. Oli oletettavaa, että emme tule lyömään yleisöennätystämme toissa vuodelta, Salmi sanoo.
 Helsingin kirjamessut keräsi vuonna 2019 ennätysyleisön. Tapahtumassa kävi yli 90 000 kirjan ystävää. Viime vuonna messut pidettiin verkossa.
 Vuonna 2018 kävijöitä oli noin 85 000 ja sitä edeltävänä vuonna hieman vähemmän.
 Salmi muistuttaa, ettei Suomessa ole järjestetty kirjamessujen kaltaista suurta tapahtumaa sisätiloissa puoleentoista vuoteen.
 – Ikäihmiset ovat jääneet kotiin, Salmi toteaa.
 Camilla Läckberg oli yksi Helsingin kirjamessujen tähdistä. Hän vieraili tapahtumassa lauantaina yhdessä mentalisti Henrik Fexeuksen kanssa. Toni Määttä / Yle
 Kaija Koo, Ismo Alanko ja Camilla Läckberg kiinnostivat
 Kymmenistä tuhansista pois jääneistä ihmisistä huolimatta Salmi pitää tämänvuotisia kirjamessuja onnistuneena tapahtumana.
 – Innostus on ollut valtavaa. Olemme iloisia siitä, näinkin moni ihminen on tullut tänne poikkeuksellisten aikojen jälkeen.
 Erityisesti nuorille aikuisille suunnatut kirjat ja niiden oheistapahtumat ovat vetäneet messuilla hyvin yleisöä.
 – Iloinen uutinen on se, että tänne saapuneet ihmiset ovat käyttäneet kirjoihin rahaa jopa enemmän kuin huippuvuonna 2019, Salmi toteaa.
 Kävimäärä ei hänen mukaansa näy siinä, miten tuottoisa tapahtuma on ollut kustantajille ja kirjailijoille.
 Tämänvuotisilla kirjamessuilla yleisöä ovat kiinnostaneet muun muassa  Ismo Alangon  ja  Kaija Koon  elämäkertoihin liittyvät tapahtumat, joissa artisteja on haastateltu.
 Myös toimittaja  Johanna Vehkoon  kunnianloukkausoikeudenkäynnistä kertova kirja  Oikeusjuttu  ja siihen liittyvä Vehkoon esiintyminen vetivät hyvin yleisöä.
 Helsingin kirjamessut on myös merkittävä kansainvälinen kirjailijatapahtuma, ja tänä vuonna yleisöä kiinnosti muun muassa Ruotsin dekkarikuningattaren  Camilla Läckbergin  vierailu.
 Ronja Salmi aloitti Helsingin kirjamessujen ohjelmajohtajana vuonna 2018. Hän lähettää onnenpotkun seuraajalleen. Rami Moilanen / Yle
 31.10. klo 18.55 kirjamessujen kävijämäärä tarkennettu
 Dekkarikuningatar Camilla Läckberg Ruotsin akatemian #metoo-skandaalista: "Akatemia ei ole tehnyt tarpeeksi asian korjaamiseksi"
 Helsingin kirjamessut siirtyvät verkkoon – "Tänä poikkeuksellisena vuonna tarvitsemme muita tapoja kokoontua kirjallisuuden äärelle"
 Tv-kasvo Ronja Salmi, 25, ei pelkää haasteita – Hän johtaa kirjamessuja ja puhuu televisiossa luontevasti seksihaluista ja miesten tasa-arvosta

Helsingin kirjamessujen kävijämäärä romahti – ikäihmiset jäivät kotiin


Summary: Espanjalaisista lähes puolet hyväksyy lasten fyysisen kurittamisen, kun taas norjalaisista vain reilu kymmenesosa ajattelee samoin. Monessa Euroopan maassa ei ole lasten kuritusväkivallan täyskieltoa.

Suhtautuminen lasten fyysiseen kurittamiseen vaihtelee Euroopan maissa huomattavan paljon. Pohjoismaissa kuritusväkivaltaan suhtaudutaan kaikkein kielteisimmin, kun taas Etelä-Euroopassa sitä suvaitaan eniten.
 Keskiviikkona julkaistun  Lastensuojelun Keskusliiton tutkimuksen  mukaan lähes puolet (44 %) suomalaisista vanhemmista on kurittanut lastaan fyysisesti tai henkisesti jollain tavalla.
 Useimmista maista ei ole saatavilla vastaavanlaista kattavaa ajantasaista tietoa lasten fyysisen kurittamiseen yleisyydestä ja siihen suhtautumisesta. Tässä jutussa on nostettu esille tuoreita selvityksiä asiasta.
 Belgiassa neljännes hyväksyy lapsen piiskaamisen
 Ihmisoikeusjärjestöt ja lasten oikeuksia ajavat järjestöt ovat huolissaan siitä, että monet maat ovat yhä haluttomia säätämään täyskieltoa lasten ruumiilliselle kuritukselle.
 Autoritaaristen valtioiden ja kehitysmaiden lisäksi täyskieltoa ei ole monissa vauraissa demokratioissakaan. Euroopassa Belgia on yksi esimerkki tästä.
 Belgiassa laki ei kiellä lapsen ruumiillista kuritusta kotona tai päivähoidossa.  Viime vuonna tehdyn  tutkimuksen mukaan kurittamiseen suhtaudutaan Belgiassa erittäin sallivasti.
 91 prosenttia belgialaisista ajattelee, että vanhemmilla on oikeus rangaista lapsiaan. 38 prosenttia hyväksyy lievän läpsimisen. 25 prosenttia hyväksyy piiskaamisen. 20 prosenttia hyväksyy vakavamman väkivallan, kuten esineellä tai kädellä lyömisen tai kellariin lukitsemisen.
 Italiassa neljännes pojista on kokenut väkivaltaa
 Belgian tavoin Italia kuuluu EU-maihin, joissa lasten ruumiillista kuritusta ei ole täysin kielletty laissa. Firenzen yliopistossa viime vuonna julkaistun tutkimuksen mukaan tämä vaikuttaa selvästi kuritusväkivallan yleisyyteen.
 66 prosenttia italialaisista pojista ja 61 prosenttia tytöistä oli kokenut lievää ruumiillista kuritusta. 23 prosenttia pojista ja 12 prosenttia tytöistä oli kokenut vakavampaa väkivaltaa.
 Tutkimuksessa kysyttiin lapsilta heidän kokemastaan kurituksesta vastausajankohtaa edeltävän kuukauden aikana.
 Lieväksi teoksi laskettiin muun muassa piiskaaminen ja ravistelu. Vakavampaa väkivaltaa oli muun muassa kasvoille lyöminen.
 Luvuista huolimatta italialaisista vanhemmista vain harva vastasi, että ruumiillinen kuritus on tarpeen lasta kasvattaessa.
 Ruotsissa kuritus on harvinaista
 Firenzen yliopiston tutkimuksessa Italian lukuja verrattiin Ruotsiin eli maahan, joka kielsi lasten ruumiillisen kurituksen laissa maailman ensimmäisenä maana vuonna 1979.
 Ruotsalaisista tytöistä yhdeksän ja pojista kuusi prosenttia kertoi kokeneensa kotona lievää fyysistä kuritusta edeltäneen kuukauden aikana.
 Tutkimuksessa mukana olleet ruotsalaislapset eivät olleet kokeneet vastausten mukaan lainkaan vakavaa väkivaltaa. Ruotsalaisista vanhemmista ei tutkimuksessa yksikään uskonut ruumiilliseen kuritukseen kasvatuksessa.
 Espanjalaisista lähes puolet hyväksyy lapsen kurittamisen
 Suomalaisista neljä viidesosaa (78%) vastusti kuritusväkivaltaa kasvatuskeinona Lastensuojelun Keskusliiton tutkimuksessa. Vastaavasti kuritusväkivallan hyväksyi 14 prosenttia vastaajista.
 Pohjoismaat erottuvat selvästi asenteissa Keski- ja varsinkin Etelä-Euroopan perhekeskeisistä kulttuureista, joissa perhe menee lasten oikeuksien edelle.
 – Niissä kulttuureissa lapsilla ei ole mahdollisuutta kertoa kokemastaan väkivallasta ja valtio ei halua puuttua asiaan, koska perhe on siellä vahvempi yksikkö, kuritusväkivaltaan Euroopan maissa perehtynyt erikoissuunnittelija  Essi Julin  Terveyden- ja hyvinvoinnin laitokselta toteaa Ylelle.
 Viiden Euroopan maan asenteita  lasten ruumiilliseen kuritukseen selvittäneessä tutkimuksessa havaittiin juuri nämä erot. Kaikkein kielteisimmin kuritusväkivaltaan suhtautuivat norjalaiset ja hyväksyvimmin espanjalaiset.
 Kuritusväkivallan hyväksyi:
 13 prosenttia norjalaisista 24 prosenttia itävaltalaisista 24 prosenttia virolaisista 33 prosenttia irlantilaisista 39 prosenttia espanjalaisista
 Onko Suomessa lasta kurittavien vanhempien luku matala vai korkea?
 Tutkimustietoa asenteista kuritusväkivaltaa kohtaan on enemmän kuin tietoa itse teoista.
 Suomessa siis lähes puolet vanhemmista kertoi kurittaneensa lastaan fyysisesti. Miten tätä pitäisi arvioida?
 – On vaikeaa sanoa, onko se korkea vai matala luku. On totta, että 44 prosenttia voi kuulostaa Suomessa korkealta, koska täyskielto on ollut voimassa jo vuodesta 1983 asti, pohtii End Corporal Punishment -järjestön lakiasiantuntija  Sonia Vohito  Ylelle.
 End Corporal Punishment  on YK:n tukema järjestö, jonka tavoitteena saada aikaan täyskielto lasten ruumiilliselle kurittamiselle kaikkialla maailmassa.
 Vohito kertoo, että End Corporal Punishment käyttää toiminnassaan Suomea usein myönteisenä esimerkkinä siitä, mitä ruumiillisen kurituksen täyskiellolla voidaan saavuttaa.
 – Asettaisin Suomen lukeman väkivaltaa käyttäneistä vanhemmista alhaisen ja keskitason välimaastoon niiden Euroopan maiden joukossa, joista on tietoa, arvioi erikoissuunnittelija Essi Julin Terveyden- ja hyvinvoinnin laitokselta.
 Julin sanoo, että suhtautuminen kuritusväkivaltaan on Suomessa Euroopan keskitasoa kielteisempää.
 Kuritusväkivalta kielletty täysin 63 maassa
 Lasten ruumiillinen kurittaminen on kielletty täysin 63 maassa eli vajaassa kolmanneksessa maailman valtioista.
 – Joukossa on niin korkean, keskitason kuin matalan tulotason maita, toteaa Sonia Vohito.
 Sekä Vohito että Essi Julin painottavat, että täyskielloilla on paljon merkitystä.
 – Tutkimukset viittaavat vahvasti siihen, että täyskielloilla on selvästi vaikutusta sekä asenteisiin että tekoihin, Julin sanoo.
 End Corporal Punishment -järjestön mukaan lainsäädäntö suojelee vain pientä osaa maailman lapsista täysin ruumiilliselta kuritukselta.
 10 prosenttia lapsista - laki ei suojele täysin ruumiilliselta kuritukselta missään. 14 prosenttia lapsista - laki suojelee täysin kotona ja kodin ulkopuolella. 76 prosenttia - laki suojelee osittain kodin ulkopuolella.
 Mitä on kuritusväkivalta? Kuritusväkivalta on fyysistä tai henkistä väkivaltaa, jossa vanhempi, muu aikuinen tai esimerkiksi isompi sisarus pyrkii aiheuttamaan lapselle fyysistä tai henkistä kipua rangaistakseen tai säädelläkseen tämän käyttäytymistä. Kuritusväkivalta on esimerkiksi lapsen tukistamista, läimäyttämistä, pilkkaamista tai tahallista huomiotta jättämistä.
 Lisää aiheesta:
 Lasten retuuttaminen on lisääntynyt, kuritusväkivalta ei ole hävinnyt Suomesta

Belgiassa laki sallii lasten kurittamisen jopa päiväkodissa – eri Euroopan maissa suhtaudutaan lasten ruumiilliseen kuritukseen hyvin eri tavoin


Summary: EU ja Yhdysvallat ovat sopineet kiistansa teräs- ja alumiinitulleista, jotka otettiin käyttöön Donald Trumpin perisidenttikaudella 2018.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Kauppapolitiikan johtaja  Timo Vuori  Elinkeinoelämän keskusliitosta EK:sta pitää EU:n ja Yhdysvaltain sunnuntaina saavuttamaa sopua teräs- ja alumiinitulleista hyvänä uutisena sekä Euroopalle että Suomelle.
 – Tätä ratkaisua on odotettu kauan  Joe Bidenin  aloitettua virassaan Yhdysvaltain presidenttinä. Tämä on askel eteenpäin kauppasuhteiden jälleenrakentamisen ja uuden talouden pelisääntöjen kehittämisen kannalta, jos Yhdysvallat ja EU haluavat jatkossakin olla vetovastuussa maailmantalouden pelisääntöjen luomisessa vapaakaupan ja terveen kilpailun pohjalle.
 – Tämä on hyvä uutinen myös Suomen kannalta. USA on meille tärkeä kauppakumppani, Vuori kiteyttää.
 Esimerkiksi Outokummulla on ollut vain vähän teräsvientiä Yhdysvaltoihin 2019-2020, kun Yhdysvaltain asettamat terästullit olivat voimassa. Yhdysvallat määräsi tulleja teräkselle ja alumiinille presidentti  Donald Trumpin  virkakaudella 2018 ja perusteli niitä silloin kansallisella turvallisuudella.
 EU ja monet muut tullien kohteiksi joutuneet maat määräsivät vastatoimena rangaistustulleja amerikkalaisille tuotteille, kuten moottoripyörille, farkuille, maapähkinävoille ja bourbon-viskille.
 Ilmastoratkaisu samalla
 Sopu merkitsee uutistoimisto AP:n mukaan, että tullit poistuvat osalta EU:n teräs- ja alumiinivientiä Yhdysvaltoihin. EU ja USA sopivat myös yhteistyöstä edistää ”puhtaan teräksen” pärjäämistä maailmankaupassa.
 – Taustalla voi nähdä tavoitteen tehdä yhteistyötä hiilitulleissa, joita EU kaavailee lähivuosina ilmastoa rasittavalle teräkselle.
 Vuoren mukaan se koskisi käytännössä esimerkiksi Aasiasta tulevaa terästä.
 – Jotta hiilitullit ja niihin liittyvät päästökauppakeinot saisivat maailmanmarkkinoilla tuulta purjeisiinsa, olisi EU/USA-yhteistyö erittäin toivottavaa.
 Vuori korostaa, että jos EU ja USA haluavat entistä vahvemmin edistää puhtaan teräksen tuotantoa ja luoda niille paremmat edellytykset pärjätä maailmanmarkkinoilla, niin samalla se hyödyttäisi myös suomalaisia teräsyhtiöitä, mahdollisesti Outokumpua ja SSAB:n toimintaa.
 Suhteita parsittu
 EU ja Yhdysvallat ovat viime ajat parsineet suhteitaan Donald Trumpin arvaamattomien vetojen jäljiltä. Mutta Vuoren mukaan jännitteitä riittää edelleen. Lentokonevalmistuksen tukiaiskiista on edelleen ratkaisematta ja muutakin on.
 – USA haluaisi, että EU olisi nykyistä enemmän yhteisrintamassa Yhdysvaltain kanssa kiistoissa Kiinaan päin. Lisäksi digitaalisen talouden pelisäännöissä riittää eroja siinä, mitä Yhdysvallat haluaa ja mitä EU haluaa, esimerkiksi tietosuojakysymyksissä ja digiverossa.
 – Nyt saavutettu tullisopu merkitsee välirauhaa ja tiettyä ennakoitavuutta on tullut Yhdysvaltain politiikkaan. Toisaalta alkusyksyn sukellusvenekauppa Australiaan nosti pintaan kysymyksen, voiko Yhdysvaltoihin luottaa kauppapolitiikassa, kun se toimii näin puolustuspolitiikassa, Vuori kertoo.
 Australian piti ostaa Ranskalta 12 tavanomaista sukellusvenettä, mutta yllättäen se päättikin hankkia ydinsukellusveneitä Yhdysvalloista. Ranska sai siitä jättimäisen raivokohtauksen.
 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1.11. klo 23:een saakka.
 Lue lisää:
 EU ja Yhdysvallat pääsivät sopuun teräs- ja alumiinitullikiistassa
 Analyysi: Ranska raivostui, kun Yhdysvallat "torpedoi" sen sopimuksen Australian kanssa – Euroopan tylyllä sivuuttamisella voi olla isot seuraukset
 Analyysi: Trumpin terästullit tulevat – EU:n viskikostoa odotetaan kahden viikon kuluttua

EK:n Timo Vuori Yhdysvaltain ja EU:n tullisovusta: "Askel oikeaan suuntaan, jännitteitä yhä jäljellä, välirauha"


Summary: Mitä Glasgow’sta voi odottaa? Miksi neuvottelut usein lässähtävät? Katso grafiikasta, missä mennään ilmastonmuutoksen torjunnassa.

1. Glasgow'ssa maailman maat päivittävät lupauksensa päästöjen vähentämiseen
 Pariisin ilmastosopimuksessa kaikki maailman maat sitoutuivat rajoittamaan ilmaston lämpenemisen alle kahteen asteeseen, mieluummin 1,5:een.
 Maiden päästövähennyslupaukset eivät kuitenkaan ole viemässä meitä tähän tavoitteeseen, sopimuksesta huolimatta. Tuoreimpien arvioiden mukaan tavoite on karkaamassa. YK:n mukaan maiden tähänastiset lupaukset  johtavat 2,7 asteen lämpenemiseen .
 Pariisin sopimuksessa maiden ilmastotoimia tarkastellaan viiden vuoden välein. Nyt sopimuksesta on kuusi vuotta aikaa. Glasgow'ssa maiden pitäisi ilmoittaa uusista tiukemmista lupauksista, jotta pysytään Pariisin sopimuksen rajoissa.
 Suurin maiden ilmoituksista on tähän mennessä jo kuultu, esimerkiksi Kiina ilmoitti viimeisten joukossa tavoitteensa olla hiilineutraali vuonna 2060.
 2. Kiina, Intia ja USA ratkaisevat 1,5 asteen kohtalon
 Tärkein kysymys kokouksessa on se, onko turvallisena pidetty 1,5 asteen raja vielä mahdollista saavuttaa.
 Lämpenemisen määrän tulevat ratkaisemaan maailman suurimmat ilmastopäästäjät kuten Kiina, Intia, USA.
 Kiina ilmoitti hiilineutraalisuussuunitelmastaan juuri ennen kokouksen alkua. Kriittisenä on pidetty maan omaa arviota, jonka mukaan Kiinan päästöt alkasivat laskea vasta vuonna 2030.
 Intialla taas ei ole lupausta vielä lainkaan, ja se on myös sanonut, ettei pidä hiilineutraalisuustavoitetta tärkeänä.
 USA taas on  Donald Trumpin  kauden jälkeen palannut  Joe Bidenin johdolla ilmastoneuvottelujen etulinjaan.
 Brasiliasta taas riippuu, päästääkö neuvotteluissa ylipäänsä sopuun. Maa on hangannut vastaan kysymyksissä, joista riippuu Pariisin sopimuksen sääntökirjan viimeistely. Sääntökirjaa yritettiin saada kokoon ilmastoneuvotteluissa Puolan Katowicessa kaksi vuotta sitten.
 Alla oleva grafiikka näyttää, kuinka paljon maailman maat ovat tehneet päästölupauksia ja paljonko vielä puuttuu.
 Maailman maiden lupaamat päästövähennykset eivät vie meitä vielä kovin paljon lähemmäs Pariisin sopimuksessa sovittuja tavoitteita. Iso osa maista on tehnyt vasta vuoteen 2050 ulottuvia lupauksia. Hiilibudjetin ero kahden ja puolentoista asteen välillä on jopa 16 gigatonnia. Jyrki Lyytikkä / Yle
 3. Päättämättä on yli sata asiaa ilmastorahoituksesta päästöjen raportointiin
 Glasgow'n ilmastokokouksessa neuvottelijoita odottaa yli 100 kohdan lista sovittavista asioista.
 Tärkeimmät neuvoteltavat asiat ovat kehitysmaiden ilmastorahoitus sekä muutama Pariisin ilmastosopimuksen sääntökirjan osa, joista ei löytynyt sopua  ilmastokokousessa Katowicessa Puolassa .
 Ilmastorahoituksen määrässä ollaan myöhässä. Kasassa pitäisi olla 100 miljardia euroa, mutta kaksi vuotta sitten lupauksia oli 80 miljardin euron verran. Raha ohjataan ilmastonmuutoksen sopeutumiseen sekä esimerkiksi puhtaaseen energiaan.
 Päästövähennyksistä raportoiminen on tapa varmistaa, että vähennykset todella tapahtuvat. Glasgow'ssa pitää sopia tapa, joka on tarpeeksi läpinäkyvä ja kaikille maille samanlainen.
 Markkinamekanimi taas on kiistakapula, josta sääntökirjan valmistuminen jäi Puolan Katowicessa kiinni. Siinä Brasilia on vaatinut, että sama päästövähennys voitaisiin laskea kahden maan hyväksi, sen joka toteuttaa ja sen joka rahoittaa.
 Lue tarkemmin  täältä .
 4. Glasgow'n kokous on onnistunut, jos maat lupaavat tarpeeksi
 Onnistuminen riippuu toisaalta siitä, saadaanko maailman mailta riittävän suuria päästövähennyslupauksia, jotka vievät kohti kahden tai puolentoista asteen tavoitetta.
 Toisaalta taas onnistumisen mittarina voidaan pitää sitä, saadaanko Pariisin sopimuksen sääntökirjan keskeneräisistä kohdista eli markkinamekanismi ja päästövähennysten raportoinnista sopu aikaan.
 5. Ilmastokokoukset eivät yksin ratkaise ilmastokriisiä
 Ilmastoneuvotteluille ladataan kerta toisensa jälkeen valtavia odotuksia. Usein seuraa pettymys, kun neuvotteluista ei tule toivottua lopputulosta.
 Glasgow'n ilmastokokoukseenkin on ladattu isot odotukset.
 On hyvä muistaa, että ilmastoneuvottelut eivät yksin ratkaise ilmastokriisiä, eikä ole tarkoituskaan. Kansainvälinen ilmastopolitiikka on vain yksi, ylätason osa, ilmastonmuutoksen ratkaisua, kehikko tai raami, mihin suuntaan ollaan menossa.
 Valtioiden, kaupunkien, yritysten ja myös kaikkien meidän on tarkoitus tehdä itse ilmastotyötä päästöjen vähentämiseksi.
 Mihin ilmastokokouksia sitten oikein tarvitaan?  Lue tarkemmin täältä .
 Yle seuraa Glasgow'n neuvotteluja paikan päällä. Uutisia voit seurata ilmasto- ja ympäristöuutisten päivittyvässä seuranta-artikkelissa. Pääset artikkeliin  täältä .
 Lue myös :
 Taas alkaa yksi ilmastokokous – mihin se pystyy, kun edellisetkään eivät pystyneet?
 Yli sadan kohdan lista ilmastopäätöksiä odottaa Glasgow'ssa – Kiina, Brasilia ja Intia ratkaisevat lämpeneekö maapallo 1,5 astetta vai enemmän
 Analyysi: Näitä ilmastotavoitteita on jo odotettukin – USA:n ja muiden maiden lupaukset kurovat ammottavaa päästökuilua pienemmäksi
 Trump purki lähes sata ilmastolakia ja erosi Pariisin sopimuksesta – pitääkö Bidenin aloittaa ilmastotoimet alusta?
 Toimitukselta: Ylen uusi live-seuranta kertoo tärkeimmät ilmastouutiset, toivoa unohtamatta
 Yhtenä aamuna koti muuttui vaaralliseksi – Pohjoismaissa on paikka, jossa ihmiset kohtaavat ilmastonmuutoksen silmästä silmään
 Ilmastoneuvottelut kivihiilikaivosten varjossa, uhka vai mahdollisuus? 5 tärkeintä asiaa uunituoreista ilmastosäännöistä, jotka nuijittiin kasaan yliajalla

Hautaako Kiina 1,5 asteen tavoitteen? Lue tästä 5 tärkeintä pointtia tänään alkavasta Glasgow'n ilmastokokouksesta