Summary: Huijauksen keinot uusiutuvat sitä mukaa, kun vanhat tulevat tunnetuiksi, sanoo ylilääkäri Hannu Lauerma. Jonna Janetzkon vastahuijausprojektissa on mukana kymmeniä vastahuijareita ja ainakin 50 huijattavaa huijaria.

Tiesitkö sinä, että enemmistö suomalaisista palvoo Gugeligod-jumalaa ja kuuluu ankkoja kasvattavaan Haistappa...ttu -heimoon? Että suosittuja nimiä heimon keskuudessa ovat Jortikka, Pimpikkä, Persukka, Impi ja Jorma?
 Et usko vai?
 Tarinat menivät täydestä, kun espoolainen vastahuijari, perheenäiti ja opiskelija  Jonna Janetzko  alkoi vedättää sosiaalisen median huijareita keväällä 2021. Hän oli saanut Facebookissa oudon kaveripyynnön.
 Tuleva kosija kertoi nimekseen Marsh Berry ja sanoi olevansa Yhdistyneiden kansakuntien Jemenissä työskentelevä amerikkalainen sotilas, leski ja 12-vuotiaan lapsen isä.
 – Huomasin heti, että kyseessä oli ilmiselvä huijari. Minulla oli koronan takia tylsää, työt ravintola-alalla olivat vähissä ja aikaa oli paljon. Kaikki lähti vitsistä – halusin hauskuuttaa kavereitani ja aloin jakaa tarinaa omalla Facebook-seinälläni, Jonna muistelee.
 Tästä se alkoi, projekti, joka jatkuu edelleen. Kuvakaappaus Jonna Janetzkon messengeristä
 Viestit vaihtuivat tiuhaan tahtiin. Ensimmäinen rahapyyntö tuli noin kuukauden kuluttua. Marsh Berry halusi eläkkeelle ja Jonnan luo. Siihen tarvittiin rahaa, aluksi “YK:lle” piti maksaa runsaat 5000 euroa.
 Kuvamanipulaation avulla Lontooseen
 Jonna ilmoitti “rakkaalleen” Marsh Berrylle matkustavansa henkilökohtaisesti YK:n toimistoon Lontooseen maksamaan rahat miehen eläköitymistä varten.
 Tarvittiin todisteita. Tarvittiin joku, joka osaisi tehtailla huijauskuvan Jonnasta Lontoossa huijareille lähetettäväksi. Jonnan ystävä pyysi apua Facebookin Naistenhuone-ryhmästä ja Jonna teki ryhmään ensimmäisen julkaisunsa. Se sai viidessä tunnissa yli tuhat kommenttia.
 Jonna sai monta erilaista kuvamanipulaatiota itsestään Lontoossa. Todellisuudessa Jonna oli tietenkin kotona Espoossa.  Jonna Janetzkon arkiston kuvamanipulaatio
 Nopeasti roihahtanut huijausromanssi johti hääsuunnitelmiin ja tekaistuun rahankeräykseen. Seuraavaksi huijari piti saada uskomaan, että Jonna oli kerännyt hänelle yli 130 000 euroa rahaa.
 Marsh Berry toivotti Jonnalle Gugeligodin siunausta.
 Viestittelyn tiimellyksessä kävi ilmi, että huijareilla oli hallussaan useita suomalaisia pankkitietoja. Jäljet johtivat Ghanaan ja myöhemmin Nigeriaan. Oli ilmiselvää, että Marsh Berryn nimellä kirjoitti vähintään 2–3 eri henkilöä.
 Jonna kiusaa huijareita kirjoittamalla puhekieltä, joskus laulujen sanoja – mitä vaan, jota käännösohjelmat eivät osaa kääntää. Kuvakaappaus Jonna Janetzkon messengeristä
 – Homma toimii verkostomarkkinointiyrityksen tavoin. Huipulla on “komentaja”, joka tienaa, hankkii tilitiedot, kuitit ja kuvamanipulaatiot. Viestejä kirjoittaa 1–4 henkilöä yhtenä ja samana huijarina, Jonna kuvailee.
 Keväällä Janetzko ei vielä tiennyt, että edessä olisi kaikkien aikojen vastahuijausoperaatio. Lokakuussa 2021 se on paisunut projektiksi, jossa on mukana parikymmentä vastahuijaria ja ainakin 50 huijattavaa huijaria. Eikä loppua näy.
 Yhdistys huijareiden uhreille
 Jonna Janetzko saa paljon yhteydenottoja huijauksen uhreilta ja heidän läheisiltään.
 – Moni avautuu siitä valtavasta häpeästä, joka huijatuksi tulemisesta seuraa. Yksi henkilö menetti juuri yli 10 000 euroa. On lähes 100-prosenttisen varmaa, ettei niitä saa takaisin.
 Nyt Jonna joukkoineen on päättänyt perustaa yhdistyksen auttaakseen huijatuksi tulleita ja levittääkseen tietoja huijauksista.  Scambiting Finland ry:n  perustamiskokous on jo pidetty.
 – Psykologinen puoli kiinnostaa minua – miksi joku lähtee huijariksi? Miksi toiset tulevat huijatuksi – tämä on hauskuutuksen lisäksi oikeasti mielenkiintoinen ja tärkeä aihe, Jonna mietti.
 Kuvamanipulaation avulla Jonna pääsi jopa Englannin kuningattaren kyytiin tekaistulla Lontoon-matkallaan. Jonna Janetzkon arkiston kuvamanipulaatio
 Jokaista voi huijata
 Psykiatrisen vankisairaalan asiantuntijaylilääkäri, työelämäprofessori  Hannu Lauerma  on tehnyt pitkän uran psykiatrina. Hän on myös kirjoittanut kirjan  Usko, toivo ja huijaus: Rohkaisusta johdattelun kautta psykoterroriin.
 Lauerma ei halua ottaa kantaa yksittäistapaukseen, mutta hymyn voi kuulla jo äänestä, kun hän vastaa puhelimeen Turusta. Lauerma on tutustunut Jonna Janetzkon tapaukseen pyynnöstämme.
 – Tarina on kuvaava ja kutkuttava. Pidän positiivisena, jos se herättää ihmisiä ajattelemaan, hän muotoilee.
 Huijaukset muuttavat muotoaan
 Hannu Lauerma jos kuka tietää, että jokainen meistä voi tulla huijatuksi. Niin tapahtuu internetin ja sosiaalisen median myötä yhä useammin ja helpommin.
 – Huijarit kehittyvät jatkuvasti, ja huijaukset muuttavat muotoaan. Kaikki huijaukset eivät ole kömpelöitä niin sanottuja “nigerialaiskirjeitä” – joukossa on niin taitavia huijauksia, että niihin lankeavat kansainvälisesti kokeneet kehäketutkin, Lauerma sanoo.
 Tällaisia ovat esimerkiksi koroiltaan suhteellisen edulliset lainat, joita kaupataan virheettömällä virkakielellä, leimoilla ja sineteillä. Sitten ennakkomaksut ja vakuutukset häipyvät savuna ilmaan.
 – Edes finanssialan asiantuntijat eivät pysty tunnistamaan tätä kapallista kirppuja, jotka vaikuttavat internetissä, Lauerma kuvailee ja lisää, että netin suuret volyymit ovat omiaan kasvattamaan huijatuksi tulleiden määrää.
  "Kaikkia ihmisiä voi huijata jonkin aikaa, joitakin ihmisiä voi huijata kaiken aikaa, mutta kaikkia ihmisiä ei voi huijata kaiken aikaa." Hannu Lauerman lohdutuksen sanat ovat sitaatti Yhdysvaltain presidentin Abraham Lincolnin lausumasta 1800-luvulla. Yrjö Hjelt / Yle
 Meitä huijataan rakkaudella, rahalla, terveydellä, uskonnoilla, salaliitoilla – on aina huijattu, ja tullaan aina huijaamaan.
 – Huijauksen keinot uusiutuvat sitä mukaa, kun vanhat tulevat tunnetuiksi, Lauerma sanoo.
 Siinä, missä ennen päällystettiin arvottomia metallinpaloja kullalla ja hopealla tai seteleitä ja shekkejä väärennettiin urakalla, pätevät nyt uudet, internetin lait.
 – Suurin osa huijausviesteistä on helppo tunnistaa, jos omaa riittävän yleissivistyksen. Mutta sitten on ansoja, joihin voi langeta kuka tahansa.
 Yli 26 000 petosta
 Lauerma mainitsee linkit, joiden kautta kalastellaan salasanoja ohjaamalla ihmiset tekaistulle, tutun pankin sivuille. Ja pyramidihuijaukset, joissa pyramidin huipulla oleville ohjataan uusien tulokkaiden liittymismaksut, mutta muut jäävät nuolemaan näppejään.
 – Huhut leviävät hyvä veli -verkostossa, ja jopa yhteiskunnan huipulta on saatu ihmisiä mukaan pyramidihuijauksiin. Kun näkee kaverilla uuden auton, harkintakyky sumenee helposti, Lauerma kuvailee.
 Mutta milloin viattomalta kuulostava huijaus kasvaa tuomittavaksi petokseksi? Lauerman mukaan huijaus on arkikielinen sana, jonka määritelmä on epämääräinen. Lakikielellä puhutaan petoksesta, joka täyttää tietyt juridiset tuntomerkit.
 Tilastot osoittavat, että petokset yleistyvät vuosi vuodelta. Tilastokeskuksen  ennakkotietojen  mukaan Suomessa on tänä vuonna tammi–syyskuussa tilastoitu yli 26 000 petosta. Neljä vuotta sitten lukema oli runsaat 17 000.
 Lauerman mukaan tilastoihin vaikuttaa sekä se, miten herkästi petoksia ilmoitetaan kuin sekin, miten aktiivisesti niitä tutkitaan. Moni huijaus jää ilmoittamatta viranomaisille, koska uhreja hävettää.
 Jokainen meistä huijaa
 Useimmat meistä elävät niin sanotussa ylivertaisuusharhassa. Ihmisellä on taipumus pitää itseään pätevämpänä ja ovelampana kuin oikeasti on. On tutkittu esimerkiksi, että enemmistö pitää itseään keskivertaista parempana autonkuljettajana.
 – Naurunalaiseksi joutumisen pelko on suuri, eikä moni pysty myöntämään edes itselleen tulleensa huijatuksi, Lauerma sanoo.
 Myös Jonna Janetzko törmää usein siihen, että huijareiden uhrit tuntevat syvää häpeää. Lilian Janetzko, Jonna Janetzkon kotialbumi
 Eivätkä kaikki huijaukset ole haitallisia.
 Lauerma antaa esimerkin: näet, kun verinen mies juoksee kadulla ja kääntyy vasemmalle. Hetken päästä perässä juoksee toinen mies verinen puukko kädessään ja kysyy sinulta, mihin suuntaan pakenija meni.
 – Pitääkö silloin puhua totta? Ei varmasti pidä!
 Lähes jokainen meistä huijaa joskus ja viattomasti: kerromme valkoisia valheita tai jätämme jotakin kertomatta, jottemme loukkaisi muita. Eläimet joilla on hyvä suojaväri jäävät henkiin, ja esimerkiksi sorsa voi esittää siipirikkoa suojellakseen poikuettaan.
 – Biologiset rakenteet kilpailevat toistensa kanssa kaikilla mahdollisilla tasoilla soluista suurvaltojen suhteisiin. Huijaaminen kuuluu ihmisen käyttäytymisvalikkoon, Lauerma huomauttaa.
 Psykopaattiset piirteet auttavat menestymään
 Systemaattiseen huijaukseen ryhtyminen sen sijaan edellyttää tiettyä moraalista puutetta, jota helpottaa psykopaattinen luonne.
 – Kymmenellä prosentilla ihmisistä on melkoinen määrä psykopaattisia piirteitä, vaikka he eivät täytä ydinpsykopaatin määritelmää. Silloin pärjää huijarina loistavasti.
 Psykopaatti ei tunne omantunnon tuskaa, vaan kokee, että rikos on oikeutettu. Psykopaatti toimii rauhallisesti, sydän lyö normaalisti, eikä hän edes hikoile psyykkisesti stressaavassa ääritilanteessa.
 Psykopatia ei näy päällepäin, päinvastoin: henkilö on usein hyvinkin hurmaava ja lämpimän oloinen.
 – Psykopatiaan altistavat geenit auttavat joskus myös menestymään yhteiskunnassa. Nämä persoonallisuudet myös lisääntyvät reippaasti. Myös tällaiselle ihmistyypille on käyttöä tässä pahassa maailmassa, Lauerma pohtii.
 Psykopaattisista piirteistä voi olla apua esimerkiksi yrityssaneeraajalle, joka pystyy tekemään työtään yöuniaan menettämättä.
 – Toisaalta, jos psykopaattisia piirteitä omaava henkilö kasvatetaan sivistyneesti ja oikein, ei piestä, petetä tai turhauteta, hänestä saattaa tulla menestyvä poliitikko, joka puhuu palturia sujuvasti, Lauerma kuvailee.
 "Tilaa jo tänään, tuote loppumassa"
 Huijareiden käyttämiä avainkeinoja ovat kiire, kehu ja auktoriteettiin vetoaminen. Hälytyskellojen pitäisi soida viimeistään, kun taivaskanavalla kaupattavan, “terveysvaikutteisen” ja patterikäyttöisen värähtelevän vyön myynti-ilmoituksessa lukee: “Tilaa jo tänään, tuote loppumassa.”
 – Kiirehtimisen pitäisi herättää kysymys, miksi? Jos tuote toimisi, miksi lääkärit eivät ottaisi sitä käyttöön? Miksi tuotanto ajettaisiin alas ja tuote olisi loppumassa? Miksei ole aikaa harkita, selvittää taustoja ja keskustella asiasta tuttujen kanssa?
 Hannu Lauerma neuvoo, ettei koskaan kannata vastata kiireessä huijareiden huhuiluihin, vaan hakea vertaistukea ystäviltä ja sukulaisilta mahdollisimman varhaisessa vaiheessa.
 – Jos jokin vaikuttaa liian hyvältä ollakseen totta, on erittäin todennäköistä, ettei se ole totta, hän muistuttaa.
 Tietyissä elämän kriiseissä kuka tahansa tunne-elämältään normaali henkilö voi olla vaarassa langeta huijaukseen. Jos avioliitto rakoilee, lapset lähtevät maailmalle, työ on tylsää tai palkka liian pieni eikä parempia aikoja elämässä ole odotettavissa, toiveajattelu ottaa helposti vallan.
 Kun meille tarjotaan sitä, mitä näköpiiristämme puuttuu, on helppoa mennä lankaan.
 – Uhrit ovat usein huonosti suojattuja. Avun hakeminen ja nettihuijareiden paljastaminen olisi tärkeä asia, Lauerma sanoo.
 Sitten oli aika kääntää uusi sivu. Kuvaan astui Marshall Possible, uusi kosija. Jonna Janetzkon arkisto
 "Raili on kuollut"
 Lokakuussa 2021 Marsh Berry on enää kaukainen muisto Jonna Janetzkolle. Tällä hetkellä kännykkäruudulla keskustelevat uudet sankarit, joiden nimiä emme voi tässä mainita, etteivät meneillään olevat huijaukset paljastuisi.
 Paitsi yhden – Jonna on juuri “murhannut” peitehahmonsa, 60-vuotiaan Raili Roivakan, rikkaan suomalaislesken, joka kävi kiihkeää keskustelua Marshall Possibleksi itseään kutsuvan kosijan kanssa vielä hiljattain.
 – Raili oli olemassa jo viime keväänä ja sai jopa yhden huijareista avautumaan omilla kasvoillaan, Jonna kertoo.
 60-vuotias Raili Roivakka on yksi Jonnan peitehahmoista. Kuva syntyi ohjelmalla, jolla voi vanhentaa kasvonsa. Jonna Janetzkon arkiston kuvamanipulaatio
 Tämänsyksyinen tarina noudatti tutuksi tullutta kuviota: aluksi keskustelua herra Possiblen kanssa käytiin käännösohjelman kautta suomeksi. Raili, eli oikeasti Jonna itse, kertoi olevansa rikas leskirouva, jonka ei enää koskaan tarvitse tehdä töitä myytyään edesmenneen miehensä yrityksen.
 Raili osteli Marshal Possiblen kauhuksi autoja ja taloja sellaista vauhtia, että kosija pyysi jo varhaisessa vaiheessa rahaa YK:n tilille – vain päästäkseen pois ja rakkaan Railin luokse Syyriasta. Tai Afganistanista – paikkakin vaihtui tarinan edetessä.
 Sitten tekaistu tarina sai karmivan käänteen: Raili kertoi joutuvansa psykiatriselle osastolle tahdonvastaiseen hoitoon. Hän pyysi rakastettua sotilastaan ottamaan yhteyttä asianajaja Jorma Juotikkaaseen – eikä aikaakaan niin “asianajajalta” saapui suru-uutinen: Raili on menehtynyt sairaalaan.
 Railin kuolinviestin oli allekirjoittanut Jorma Juotikas. Todellisuudessa tämäkin viesti on Jonna Janetzkon käsialaa. Kuvakaappaus Jonna Janetzkon Whatsappista
 – Oikeasti Raili on kuollut vain Possiblen porukalle ja on hengissä muille. Tämän porukan kanssa oli monta eri profiilia. Meni hermo, ja ajattelin, että Raili saa mennä, Jonna naurahtaa.
 Ajatuksena oli saada huijarit ansaan vielä perintöhuijaustarinalla. Tilanne elää edelleen.
 Jonna Janetzko nähdään tänään Yle Perjantain vieraana.  Katso jakso heti Areenasta  tai televisiosta tänään klo 21.05 Yle TV1:ltä. Sean Ricksin vieraana nähdään myös mentalisti Pete Poskiparta.

 Hae apua:
 Poliisin ohjeet petosrikosten varalle
 Kilpailu- ja kuluttajaviraston ohje: Huijaukset ja tilausansat
 Lue lisää:
 Nettihuijaukset lisääntyvät varoituksista huolimatta – lue poliisin aitoja esimerkkejä romanssihuijareista
 Elina rakastui Henryyn ja joutui huijatuksi — nettihuijaukset ovat miljoonabisnes
 Jonna Janetzkon Instagram-tili
 Iltalehti: Auervaaran vaara
 MTV Uutiset: Jonna sai yhteydenoton "yhdysvaltalaiselta rauhanturvaajalta" – espoolainen perheenäiti päätti höynäyttää nettihuijaria takaisin nerokkaalla tavalla

Kaveripyyntö Facebookissa johti 130 000 euron valerahankeräykseen ja hääsuunnitelmiin – perheenäiti Jonna Janetzko vastahuijaa netin auervaaroja


Summary: Gallialaiset Asterix ja Obelix esiintyvät 39:nnessä yhteisessä sarjakuvassaan.

Suosittu gallialainen parivaljakko  Asterix  ja  Obelix  on lähtenyt uudelle seikkailulle. Tällä kertaa muinaiset sankarit etsivät sarjakuvassa olentoa, joka on puoliksi kotka ja puoliksi leijona: aarnikotkaa.
 – Sanoisin, että tämän kirjan leimallinen piirre on tarinallisuus. Emme arvostele maita, joissa vierailemme ja jotka tunnemme. Kerrontamme on ennemminkin "olipa kerran" -tyylistä, käsikirjoittaja  Jean-Yves Ferri  sanoo uutistoimisto Reutersille.
 – Lähdemme pitkälle matkalle kaukaiseen maahan, jossa on lunta. Sarjakuvassa on tunnelma, joka on ehkä tavallista tunteikkaampi.
 Yli 60 vuotta yhdessä
 Asterix ja Obelix esiintyvät nyt yhdessä 39. kertaa. Sarjakuva-albumien sivuilla he ovat tehneet vastarintaa roomalaisille valloittajille Julius Caesarin aikakaudella yli 60 vuoden ajan.
 Kirjoja on myyty yli 370 miljoonaa kappaletta, ja parivaljakolla on vannoutunut kannattajakuntansa.
 –  Asterix  edustaa maatamme, kapinallista Galliaa. Siinä on koominen puoli, josta olen aina pitänyt. Se on kulttuuriamme, täysin ranskalaista, olemme aina valittamassa. Pidän siitä, Asterix-fani  David Bideaux  sanoi Reutersille.
 Ensimmäinen Asterix ilmestyi vuonna 1959. Sarjakuvan loivat edesmenneet  René Goscinny  ja  Albert Uderzo .
 Nykyään albumeja kirjoittavat ja piirtävät Jean-Yves Ferri and  Didier Conrad .  Asterix ja aarnikotka  on heidän viides yhteinen tuotoksensa.
 –  Vercingetorixin tyttären  jälkeen gallialaisille on koittanut uusi aikakausi. Emme ole enää 1960-luvulla, jolloin naiset huolehtivat kodista. Myös Asterix joutuu sopeutumaan tähän, eikä se oikein suju kovin hyvin. Hän kokee soturipuolensa haastetuksi, Ferri sanoo Reutersille.
 Lue myös:
 "Asterix on sarjakuvahahmoista suurin" – Piirtäjä Uderzolla oli syntyessään liikaa sormia ja 14 muuta välttämätöntä knoppia Galliasta
 “Aina vain väki kailottaa Coronavirusta! Alkaa ottaa nuppiin!” – Asterixissa seikkaili jo vuosia sitten voittamattomalta vaikuttava Coronavirus ja kiero toverinsa Bacillus
 Asterixin käsikirjoittaja René Goscinny mullisti ranskalaisen sarjakuvan

Muinaiset gallialaissankarit Asterix ja Obelix etsiskelevät uudessa seikkailussaan aarnikotkaa – "Olemme pitkällä matkalla kaukaisessa maassa"


Summary: Lontoon pormestari Sadiq Khan kertoi kaupungin budjetoineen miljoona puntaa eli 1,2 miljoonaa euroa "inklusiivisemman julkisen taiteen" luomiseksi. Tuore selvitys paljasti, että Lontoon 1 500 monumentista vain 50 esittää tunnettuja naisia.

Lontoossa pormestari  Sadiq Khan  peräänkuuluttaa kaupunkiin monimuotoisempia ja inklusiivisempia julkisia monumentteja.
 Khanin kommentit ovat seurausta paljon huomiota saaneesta tuoreesta selvityksestä, jonka mukaan kaupungin 1 500 julkisesta monumentista vain 50 esittää tunnettuja naisia.
 Näistä 19 esittää entisiä kuningattaria, ja vain kolme esittää muita kuin valkoihoisia naisia.
 Eläimiä esittäviä monumentteja on kaksinkertainen määrä naisiin verrattuna, sata kappaletta.
 Selvitys oli osa Khanin viime vuonna julkistamaa hanketta, jossa hän määräsi kaupungin kadunnimet, patsaat ja muistolaatat tarkastettaviksi.
 Tarkoituksena oli selvittää, ovatko siirtomaahistoriasta ja orjakaupasta muistuttavat monumentit sopivia vielä nykyaikana.
 Leijonaa esittävä patsas Lontoossa. Kaupungissa on eläinpatsaita puolet enemmän kuin tunnettuja naisia esittäviä patsaita. Bailey-Cooper / AOP
 Nykyisiä patsaita ei poisteta
 Khanin mukaan kaupungin aikeissa ei ole poistaa olemassa olevia patsaita, kuten kaupungin kenties kuuluisinta patsasta, orjuutta puolustanutta lordi Horatio Nelsonia esittää Nelson's columnia.
 – Lontoon monimuotoisuus on sen suurin rikkaus, mutta aivan liian pitkään pääkaupunkimme patsaat, kadunnimet ja rakennukset ovat tarjonneet vain rajoitetun näkymän kaupunkimme monipuoliseen historiaan,  hän sanoi BBC:n mukaan.
 Khan kertoo kaupungin varanneen miljoona puntaa eli lähes 1,2 miljoonaa euroa uusien "inklusiivisempien julkisten teosten" hankkimiseen.
 Lisää aiheesta:
 Pormestari määräsi Lontoon kadunnimet ja patsaat tarkastettaviksi maan siirtomaahistorian ja orjakaupan takia
 Patsaskiistat levisivät Charlottesvillestä Australiaan ja Britanniaan: Miten käy kapteeni Cookin ja lordi Nelsonin?
 Rasismikohussa ryvettynyt Virginian kuvernööri poistaa kiistellyn kenraalin 18-metrisen patsaan: "Se oli väärin silloin ja se on väärin nyt"
 Mielenosoittajat kaatoivat etelävaltioiden sotilaan patsaan Pohjois-Carolinassa
 Protestit rasismia vastaan kärjistyivät paikoin: Göteborgissa kivitettiin poliiseja, Bristolissa kaadettiin orjakauppiaspatsas – video

Lontoon pormestari vaatii kaupunkikuvaan lisää monimuotoisuutta – Selvityksen mukaan Lontoossa on puolet enemmän patsaita eläimistä kuin tunnetuista naisista


Summary: Lappeenrannan asukkailta kysyttiin, millaista julkista taidetta he haluaisivat. Suuri osa vastaajista halusi piristystä metallisiin jakokaappeihin.

Kävelijät ovat viime viikkoina saaneet hieraista silmiään Lappeenrannassa. Pystyssä törröttävät sähköverkon jakokaapit eivät enää olekaan haalean vihreitä tai ruskeita.
 Nyt ne ovat toinen toistaan värikkäämpiä ja erikoisempia. Äkkiseltään niitä ei enää edes hoksaa jakokaapeiksi.
 Lappeenrannan keskustassa sijaitseva Lappeen Marian kirkko on ikuistettu tähän jakokaappiin.  Kalle Purhonen / Yle
 Tällä hetkellä maalattuja jakokaappeja on liki 20. Tarkoitus on, että ensi kesänä niitä maalataan lisää, sillä jakokaappejahan kaupungeissa riittää.
 Kujalle ilmestyi Abbey Road.  Kalle Purhonen / Yle
 Lappeenrannan kaupunki ja Kaakon taide kysyivät ihmisiltä, millaista taidetta ja mihin julkiseen paikkaan he sitä haluaisivat.
 – Monessa vastauksessa ehdotettiin jakokaappeja. Siitä se sitten lähti, kertoo Kaakon taiteen tuotantoassistentti  Pekka Kettunen .
 Jakokaappi on yleensä reilun metrin korkuinen ja vajaan metrin levyinen metallinen suorakulmainen särmiö. Nimensä mukaisesti sitä kautta jaetaan sähköä useaan eri kohteeseen.
 Lappeenrannan kylpylä ja kasino koristavat jakokaappeja Lappeenrannan satamassa. Nämä on tehnyt kuvataiteilija Anni-Sofia Knuuttila. Kalle Purhonen / Yle
 Mukana jakokaappeja maalaamassa on ollut useita paikallisia taiteilijoita sekä Lab-ammattikorkeakoulun kuvataiteen opiskelijoita.
 Palaute on tuotantoassistentti Pekka Kettusen mukaan ollut ainoastaan positiivista.
 Leikkipuiston viereinen jakokaappi on saanut koristuksekseen värikkään hahmon. Kalle Purhonen / Yle
 Lappeenrantalainen kuvataiteilija  Anni-Sofia Knuuttila  teki Lappeenrannan satamaan kahteen jakokaappiin sataman maamerkit: kylpylän ja kasinon.
 Knuuttila on aiemmin tehnyt isoja muraaleja, mutta jakokaappien maalaaminen oli helpompaa.
 – Ei tarvinnut tikkaita, eikä nostureita, kertoo Knuuttila.
 Kylpylän ja kasinon tekemiseen Knuuttilalta kului yhteensä kolme työpäivää.
 Ihmiset selvästi kaipasivat uutta väriä jakokaappeihin, joita Lappeenrannassakin on satoja. Knuuttila huomasi sen jo maalatessaan.
 – Ihmiset tulivat hyvin herkästi kehumaan, että onpa kiva, kun tähän tulee tällaista ja näyttää hyvältä. Siinä ei kuitenkaan saattanut olla kuin vasta pelkkä pohjamaali, naurahtaa Knuuttila.
 Lappeenranan kauppatorin lähellä olevaan jakokaappiin tulee pyöräilevä karhu. Taiteilijana Veera Metso.  Kalle Purhonen / Yle
 Monet jakokaapit kärsivät töhertämisestä ja ilkivallasta. Toiveena on, että kauniit taideteokset jakokaapeissa vähentäisivät ilkivaltaa.
 – Aika hyvin tällaiset säilyvät koskemattomina, mutta ennen pitkää siihen jotain ilmestyy, sanoo Knuuttila.
 Jossain vaiheessa maali alkaa rapistua, värit haalistua ja teokset joutuvat ilkivallan kohteeksi.
 – Jos kolme vuotta kestää, niin se on aika hyvä, pohtii Kaakon taiteen tuotantoassistentti Pekka Kettunen.
 Veera Metso käyttää maalina sään kestävää ulkomaalia.  Kalle Purhonen / Yle
 Kuvataiteilija Anni-Sofia Knuuttila kertoo, että jakokaappien maalina on sään kestävä ulkomaali. Pääasiallinen työkalu on sivellin.
 Kaakon taide on Etelä-Karjalassa ja Kymenlaaksossa toimivien visuaalisten taiteiden ammattilaisten alueellinen kattojärjestö. Toiveena on, että sähkökaappeihin saataisiin taidetta myös Kymenlaakson puolella.
 Lappeenrannan lisäksi jakokaappeihin on taidetta luotu myös Lemillä ja Savitaipaleella.

Asukkaat halusivat eroon rumista sähköjohtojen jakokaapeista ympäri kaupunkia, ja saamansa piti – katso, millaisia ne nyt ovat


Summary: Brittisäveltäjä Thomas Adès vierailee Helsingissä omaa nimeään kantavalla RSO:n festivaalilla.

Tiedoksi musiikkikriitikoille. Säveltäjä  Thomas Adès  ei koskaan lue arvioita. Ei edes silloin, kun ne ovat ylistäviä. Ja hänen kohdallaan ne yleensä ovat.
 Yksi aikamme huomattavimmista säveltäjistä saapui Helsinkiin vain hetki sen jälkeen, kun hänen balettinsa,  The Dante project ,  oli saanut ensi-iltansa Lontoon kuninkaallisessa oopperassa. “Rohkeaa, kaunista ja kertakaikkisen vangitsevaa”,  kritiikeissä kuvailtiin .
 “Teos hohti, murisi, jyrisi, kimalsi ja liukui”,  arviot ylistivät .
 – Hyvä tietää. En lukenut kritiikkejä, koska olin itse tyytyväinen esitykseen. En halunnut pilata kokemusta, brittisäveltäjä nauraa sydämellisesti.
 Tuoreessa baletissa matkataan manalaan kuin konsanaan  Danten   Jumalaisessa näytelmässä . Yksi baletin osista on  Inferno  (Helvetti).
 Adèsin huumorintajua kuvaa se, että  Infernossa  on osa nimeltä Ennustajat (mielistelijät ja kriitikot). Vaikuttaa siltä, että säveltäjän mielikuvissa media on paikalla myös helvetissä.
 Ja nyt Adès on Helsingissä, Radion sinfoniaorkesterin  festivaalilla , joka on nimetty hänen mukaansa.  Hän esiintyy festivaalilla säveltäjän, kapellimestarin ja pianistin roolissa.
 Nousi otsikoihin vain parikymmpisenä
 Adès aloitti säveltämisen varhain ja teki läpimurtonsa 1990-luvulla poikkeuksellisen nuorena, vain parikymppisenä. Säveltäjää on tituleeraattu ihmelapseksi ja hänestä on veikkailtu muun muassa  Benjamin Brittenin  ja  Mozartin  manttelinperijää.
 Otsikoihin hän nousi ensimmäisellä oopperallaan  Powder her Face  (1995), jonka hän sävelsi vain 24-vuotiaana. Ooppera oli uskalias ja keskittyi Argyllin herttuattaren  Margaret Campbellin  skandaalinkäryiseen elämään.
 Adès on kirjoittanut suuria orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, kolme opperaa – ja baletin. Hänen musiikkiaan on luonnehdittu hypnoottiseksi ja lumoavaksi. Soittajille ja laulajille se on haastavaa. Baritoni  Mark Stone  kuvaili kuolemaa helpoksi tehtäväksi Adèsin  Totentanzin  (Kuolemantanssin) esittämisen jälkeen  Ylen haastattelussa  vuonna 2018.
 Onko säveltäjä samaa mieltä?
 – Yritän tehdä musiikista mahdollisimman vastustamatonta. Sävyjen ja tunteiden täytyy temmata kuulija mukaansa. Pidän siitä, että musiikin päättyessä ihminen kokee olevansa eri paikassa kuin teoksen alussa. Jokin on muuttunut. Siksi muusikoiden täytyy toisinaan kyetä pieniin ihmeisiin, Adès sanoo ja nauraa jälleen matalalta.
 Adès on ollut huipulla kohta 30 vuotta. Hän täytti keväällä 50 vuotta. Onko jokin muuttunut?
 – Olen rohkeampi tekemään asioista hyvin selkeitä. Jos haluan kirjoittaa yksinkertaista tunteellista melodiaa, olen siinä etevämpi. Aiemmin saatoin tehdä monimutkaista vain siksi, että olin nuori, hän sanoo.
 Koronapandemia oli tuotteliasta aikaa Adèsille. Kun konsertit peruttiin, jäi enemmän aikaa olla kotona. – Pystyin keskittymään säveltämiseen. Tietenkään en olisi halunnut, että syy oli se, mikä oli. Se oli yhtä kaaosta, mutta laiha lohtu oli se, että balettini hyötyi ajasta. Tiina Jutila / Yle
 “Rakastan Sibeliusta”
 Jos Adèsin pitäisi valita säveltäjän, kapellimestarin ja pianistin ammateistaan vain yksi, ratkaisu olisi selvä.
 – Olen ainut, joka voi kirjoittaa musiikkiani. Sitä ei tee kukaan muu. Sen sijaan on monia kapellimestareita ja pianisteja, jotka ovat vähintään yhtä hyviä kuin minä. Se, mikä on ainutlaatuisesti minua, on säveltäminen.
 Adès tunnustautuu  Jean Sibeliuksen  ihailijaksi.
 – Rakastan Sibeliusta. Minulla on hänen musiikkiinsa erityissuhde.
 Hän löysi suomalaissäveltäjän jo varhain, pienenä poikana.
 – Silloin tunsin ensi kertaa, että musiikki voi puhdistaa ihmisen ja sinfonian kuluessa voi muuttua. Se oli minulle suuri oivallus, hän sanoo.
 Adès johtaa Sibeliuksen kuudennen sinfonian festivaalin päätöskonsertissa. Hän pitää teosta suomalaissäveltäjän henkilökohtaisimpana sinfoniana.
 – Siinä on vain hän, luonto ja tuuli taivaalla. Sibelius kuuntelee luontoa ja kommunikoi sen kanssa. Hän antaa luonnon muuttaa itsensä. On kuin teoksessa kasvaisi puu, ja Sibelius muuttuisi sen lehdeksi.
 Thomas Adès on helpottunut päästessään takaisin yleisön eteen pitkän koronajakson jälkeen. – Sitä ottaa asioita itsestäänselvyytenä. Kun ne viedään pois ja ne saa takaisin, niitä arvostaa entistä enemmän.  Tiina Jutila / Yle
 Pekka Kuusisto soittaa kuin leivonen
 Thomas Adès -festivaalin viimeisessä konsertissa kantaesitetään nimikkosäveltäjän orkesteriteos  Märchentänze  (Satutanssit). Sen viulusolistina on  Pekka Kuusisto . Teos on saanut vaikutteita englantilaisesta kansanmusiikista ja -taruista, joissa on taikuutta, haltijoita ja tonttuja. Mukana on hyvää ja pahaa magiaa. Tunnelmia Adès kuvailee sadun kaltaisiksi.
 – Teoksessa on myös osa, jossa leivonen lentää hyvin, hyvin korkealla ja laulaa hengittämättä. Pekan viulu on lintu. Orkesterissa leivosia on kymmenittäin lisää. Ne lentävät ympäriinsä korkealla ja muodostavat eräänlaisen lintujen kuoron.
 Vaikka Adès on säveltänyt  lähes 80  teosta, hän innostuu edelleen kantaesityksistä. Silloin se, mikä vielä hetki sitten oli vain ideana säveltäjän mielessä, muttuu todelliseksi.
 – On jännittävää kuulla se oikeasti. Teos on heti tavallaan eri. Kun teos on vielä mielessä, se on kuin kartta. Se muuttuu todelliseksi orkesterin myötä. Aina, kun kuulen teoksen ensi kertaa, muistan, millaista oli jouluna, kun olin lapsi.
 RSO:n festivaalin ensimmäinen, Adèsin johtama konsertti on katsottavissa  Yle Areenassa . Siinä kuullaan myös  Inferno .
 Katso ja kuuntele lisää Thomas Adèsin konsertteja:
 RSO:n konsertti 20.10.2021
 Haastattelussa Thomas Adès RSO:n festivaalilla
 RSO:n konsertti 26.10.2018
 Omien teosten johtamisessa on etunsa: niiden kohdalla yleensä tietää, mitä säveltäjä on yrittänyt ilmaista. Jos ei tiedä, apu on lähellä. – Koska ne ovat minun kirjoittamiani, voin aina sanoa: no, muutetaan sitä, Thomas Adès nauraa. Tiina Jutila / Yle

Maailmankuulu säveltäjä Thomas Adès rakastaa Sibeliusta ja jättää arviot lukematta – hänen Helvetissään on kriitikoille oma osastonsa


Summary: Pääministeri Sanna Marinin politiikka ja imago sekä hallituksen eripura ovat herättäneet viime aikoina keskustelua. Marin vastaa toimittajien kysymyksiin Pääministerin haastattelutunnilla.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP)

Pääministeri  Sanna Marin  (sd.) vastaa toimittajien kysymyksiin Pääministerin haastattelutunnilla tänään  Yle Radio Suomessa  klo 14.02 alkaen. Ohjelma on kuunneltavissa myös  Yle Areenassa .
 Pääministerin haastattelutunti on kuukausittain lähetettävä ohjelma, jossa median edustajat keskustelevat pääministerin kanssa ajankohtaisista asioista.
 Marinin  politiikka ja imago  ovat herättäneet viime aikoina runsaasti keskustelua. Julkisuudessa on ollut esillä muuan muassa Marinin järjestämät juhlat Kesärannassa. Marin on saanut kritiikkiä myös oman puolueensa sisältä.
 Lisäksi hallitus on vaikuttanut ulospäin epäyhtenäiseltä. Esimerkkejä siitä ovat muun muassa vihreiden ja keskustan kannat turpeen käyttöön, kulttuuriministeri  Antti Kurvisen  (kesk.) ja Marinin jupakka  veikkausvoittovarojen kompensoinnista edunsaajille , ja  pääministerin kehysideoinnin  vastaanotto keskustassa.
 Pääministeri Sanna Marinia haastattelevat Ylen politiikan toimittaja  Robert Sundman , Ilta-Sanomien yhteiskuntatoimituksen päällikkö  Hanna Vesala  sekä politiikan toimittaja  Tuomo Lappalainen  Suomen Kuvalehdestä.

Miten Sanna Marin vastaa saamaansa kritiikkiin? Kuuntele Pääministerin haastattelutunti klo 14.02 alkaen


Summary: Irtisanotun poliisin katsottiin toimineen niin, että hänen käytöksensä on ollut omiaan vaarantamaan luottamusta poliisille kuuluvien tehtävien asianmukaisen hoitoon.

Helsingin poliisilaitos on irtisanonut sopimattomasti käyttäytyneen poliisin.
 Poliisin tiedotteen mukaan  irtisanottu poliisi työskenteli rikostutkijana Helsingin poliisilaitoksen Rikostutkintayksikössä seksuaalirikoksia tutkivassa toiminnossa.
 Henkilön hallinnassa olevilta laitteilta löytyi laitonta materiaalia. Lisäksi poliisilaitos katsoi hänen olleen kyseenalaisessa yhteydessä Helsingin poliisin tutkiman rikoksen uhriin.
 – Kun tämä kyseenalainen yhteys rikoksen uhriin tuli esimiesten ja poliisilaitoksen johdon tietoon, saatettiin asia välittömästi poliisirikostutkintaan. Kun esitutkinnan kautta varmistui, että asiassa on syytä epäillä rikosta, aloitettiin henkilön osalta virkamiesoikeudellinen käsittely. Tämän lopputuloksena henkilö irtisanottiin 18. kesäkuuta, toteaa tiedotteessa poliisilakimies  Kari Rauramaa  Helsingin poliisilaitoksen Oikeusyksiköstä.
 Irtisanominen on riitautettu ja asia on hallinto-oikeuden käsittelyssä.
 Käräjäoikeus on antanut henkilölle 25 päiväsakon tuomion 15. syyskuuta, mutta tuomio ei ole lainvoimainen.

Helsingin poliisilaitos irtisanoi poliisin sopimattoman käytöksen takia – henkilö oli kyseenalaisessa yhteydessä rikoksen uhriin


Summary: Suomessa on maailman toiseksi eniten tulehduksellisia suolistosairauksia. Kukaan ei tiedä varmasti, miksi. Yhtenä syynä pidetään länsimaista elämäntapaa ja ruokavaliota.

Sen piti olla ihan erityinen päivä  Senni Antamaniemelle  ja hänen pienelle  Siiri -tyttärelleen.
 Keskosena kaksi kuukautta aikaisemmin syntynyt Siiri oli saavuttanut synnytyksen lasketun kalenteri-iän ja oli aika viedä hänet vauvavalokuvaukseen. Aluksi kaikki sujui hyvin.
 Sitten Sennin mahassa muljahti. Hän tyrkkäsi vauvan hämmentyneelle valokuvaajalle ja ryntäsi vessaan. Liian myöhään, kuten niin usein ennenkin. Uloste tahrasi Sennin leggingsit kauttaaltaan.
 – Siinä näkee haavaisen paksusuolentulehduksen raadollisuuden. Kaikki muuttuu hetkessä. Yhtäkkiä siivoan ventovieraassa vessassa housujani ja ajattelen, että mähän haisen ihan hirveälle, Senni kertoo.
 Vauvakuvasta tuli ikimuistoinen, mutta ikävällä tavalla. Senni Antamaniemen albumi, Katja Ravi
 Tapaamme ensimmäistä, mutta emme viimeistä kertaa kesällä 2020. Senni on 29-vuotias ja Siiri jo melkein yksivuotias.
 Vahinkoja sattuu edelleen jatkuvasti, vaikka Senni käy vessassa jopa 20 kertaa päivän aikana ja kymmenisen kertaa öisin. Muisto vauvavalokuvauksesta saa vieläkin kyyneleet kirpoamaan hänen silmiinsä.
 Senni oli varautunut tilanteeseen kaikin tavoin. Ollut syömättä ja juomatta, ottanut lääkkeet. Silti se tapahtui. Taas.
 – Kun jälkeenpäin katselen niitä kuvia, joiden pitäisi olla ihanimmat kuvat tytöstäni, näen vain itseni nöyryytettynä ja häpeissäni ja ajattelen, että tästä on otettu vielä valokuvat, oikein kirsikkana kakun päällä.
 Verta vessapaperissa
 Se oli alkanut vaivihkaa kolme vuotta aikaisemmin keväällä 2017.
 Senni oli 26-vuotias ja eli elämänsä parasta aikaa. Hän oli juuri tavannut lapsensa tulevan isän  Marko Lepän , sairaanhoitajan työ lastenosastolla oli mukavaa ja matkustelu sekä agility-koirien kanssa harrastaminen rikastutti vapaa-aikaa.
 Vielä viisi vuotta sitten elämä hymyili Sennille, Senni Antamaniemen albumi
 Sitten Senni sairastui vatsatautiin. Tai niin hän ensin luuli.
 Kun tauti ei ottanut talttuakseen, vessapaperissa näkyi verta ja Senni meni yhä huonompaan kuntoon, hän tiesi alitajuisesti, että kyse oli suolistosairaudesta. Silti hän järkyttyi, kun sai kolme viikkoa sairastumisestaan diagnoosin: haavainen paksusuolentulehdus.
 Leikkaus vai avanne?
 Jo kolme kuukautta diagnoosin jälkeen lääkäri mainitsi leikkauksen ja avanteen. Sitä Senni ei halunnut ottaa kuuleviin korviinsa.
 – Totta kai söin lääkärin määräämät lääkkeet, mutta aloin miettiä, voisinko jotenkin parantaa tämän itse. Olin vasta 26-vuotias ja vielä hetki sitten elämäni kunnossa, Senni muistelee.
 “Kaikilla on joskus vatsavaivoja”, tai “kaikkia vähän turvottaa”. Senni on saanut tarpeekseen muiden ihmisten vähättelystä.
 – Ihmiset eivät oikeasti tiedä, minkälaista on elää tällaisen sairauden kanssa. Olen perfektionisti, ja tykkään pitää ohjat käsissäni. Ja yhtäkkiä ei voi luottaa edes omaan persereikäänsä, hän puuskahtaa.
 Aluksi Senni ei voinut ymmärtää, miksi juuri hänelle kävi näin? Senni Antamaniemen albumi
 Suomi tautikärjessä
 Kukaan ei tiedä, miksi suolistosairaudet lisääntyvät. Mysteeriä yritetään selvittää ympäri maailmaa, myös Suomessa.
 – Yhtä syytä ei taatusti ole, sanoo Tampereen yliopistosairaalan vatsaelinsairauksiin erikoistunut gastroenterologian erikoislääkäri  Airi Jussila , joka on tehnyt väitöskirjan tulehduksellisista suolistosairauksista.
 Tulehdukselliset suolistosairaudet ovat parantumattomia autoimmuunisairauksia, joissa elimistön puolustusjärjestelmä hyökkää omia kudoksia vastaan. Niitä kutsutaan myös IBD-sairauksiksi (Inflammatory Bowel Disease). Yleisimmät niistä ovat haavainen paksusuolentulehdus ja Crohnin tauti.
 – Joka vuosi tulee enemmän uusia tapauksia. Suomessa on Färsaarten jälkeen eniten haavaista paksusuolen tulehdusta maailmassa. Uskon, että ruokavaliolla ja ympäristön muutoksilla on suuri rooli sairauden puhkeamisen kannalta, Jussila sanoo.
 Suomessa potilaiden määrä on räjähtänyt kasvuun: 2000-luvun alussa tulehduksellisia suolistosairauksia oli diagnosoitu noin 20 000, nyt niitä on 55 000 ja kymmenen vuoden kuluttua arviolta yli 70 000. Airi Jussilasta on selvää, että sairaus liittyy länsimaiseen elintapaan.
 – Kanadalaistutkimuksessa kävi ilmi, että viisi ensimmäistä elinvuotta merkitsevät eniten IBD:n puhkeamisen kannalta. Maaseudulla asuminen suojasi sairastumiselta, Jussila kertoo.
 Airi Jussilan mielestä on selvää, että tulehduksellisten suolistosairauksien lisääntyminen liittyy ympäristötekijöihin. Airi Jussilan kotialbumi
 Sairastuminen ei ole iästä kiinni, mutta useimmat saavat diagnoosin 15–35-vuotiaana. Yksilötasolla oireet voivat olla hyvinkin vaihtelevia.
 – Lähes kaikilla on pahenemisvaihe, pienellä osalla tauti on aktiivinen koko ajan ja osalla taas on pitkiä rauhallisia aikoja. Edelleenkään ei tiedetä, mikä laukaisee pahenemisvaiheen, Jussila sanoo.
 Yöt vessan lattialla
 Palataan hetkeksi Sennin luokse vuoteen 2017.
 Pahimmillaan Senni otti öisin peiton ja tyynyt vessaan ja nukkui vessan lattialla, kun ei jaksanut juosta edestakaisin koko yötä. Hän päätti tehdä kaikkensa taltuttaakseen vaivansa.
 Senni kokeili kaikki mahdolliset ruokavaliot: maidottoman, gluteenittoman, vähähiilihydraattisen, ketogeenisen, sokerittoman. Hän piti nestepaastoja, jätti pois lihan, milloin mitäkin.
 – Ne kaatuivat kaikki. Huomasin, että vaikka noudatan tiettyä ruokavaliota jopa kuukausia, niin mikään ei auttanut, Senni kertoo.
 Kortisonilääkityksellä oli paljon haittavaikutuksia Sennille. Senni Antamaniemen albumi
 Ainoa lääke joka auttoi edes vähän, oli kortisoni. Mutta se turvotti, lihotti – ja valvotti.
 – Valvoin yöt sitten lääkityksen takia, nukuin ehkä 2–3 tuntia yössä.
 Ajan ja paikan ryppäät
 Erikoislääkäri Airi Jussila vahvistaa, että kortisoni rauhoittaa akuuttia tulehdusta, mutta pitkäaikaiskäyttöön liittyy paljon haittoja.
 Tampereella on meneillään tutkimus, jonka alustavien tulosten mukaan tulehduksellisiin suolistosairauksiin sairastuneiden lasten ja nuorten asuinpaikoista näyttää muodostuneen ajan ja paikan ryppäitä.
 Tutkimus on vielä kesken, ja paljon muutakin pitäisi tutkia: miten löydettäisiin oikea lääkitys oikeaan aikaan tai mikä on ruokavalion merkitys taudin puhkeamiselle?
 – Pitäisi myös selvittää, millä keinoilla voitaisiin ehkäistä tulehduksellisten suolistosairauksien syntyä, Airi Jussila pohtii.
 Jännittävä raskausaika
 Alkuvuonna 2019 Senni sai kuulla odottavansa vauvaa.
 – En uskaltanut nauttia yhdestäkään päivästä, vaan pelkäsin koko ajan, että tauti tai lääkkeet tekevät vauvalle jotakin ja että raskaus menee kesken.
 Raskaus oli kaikin tavoin kuumottavaa aikaa. Senni Antamaniemen albumi
 Raskausviikkoja ei ollut koossa edes 20, kun lääkäri totesi että Sennin kannattaisi harkita paksusuolen leikkausta ennen kuin vauva kasvaa liikaa ja leikkaus on liian myöhäistä tehdä.
 – Muistan, kun silloin istuin suihkun lattialla ja ajattelin, miten itsekäs olen kun saattanut itseni raskaaksi ja vaarannan esikoiseni elämän, Senni sanoo ja purskahtaa itkuun.
 Vaikuttaako vauvaan?
 Tilanne parani hetkeksi, kun lääkärit päättivät kokeilla vielä yhtä uutta lääkettä, jota käytetään elinsiirtopotilailla. Senni kävi viikoittain verikokeissa, joissa lääkeainepitoisuuksia seurattiin ja leikkausta päätettiin siirtää.
 – Kun viimeisen kerran kävin äitiyspoliklinikalla, olin todella huonossa kunnossa. En pystynyt enää syömään mitään ja pelkäsin, että se vaikuttaa vauvaan.
 Marko Lepän ja Senni Antamaniemen tytär Siiri Antamaniemi syntyi keskosena. Senni Antamaniemen albumi
 Raskaus päätettiin käynnistää viikolla 33, seitsemän viikkoa ennen laskettua aikaa. Kolme viikkoa myöhemmin vauva pääsi kotiin.
 Senni onnistui imettämään, mutta teki sitä usein vessanpytyllä istuen. Vaivat jatkuivat, ja elämää hankaloitti se, että Siirin isä Marko työskentelee rakennustyömailla ympäri Suomen. Sennin oli pärjättävä mahdottomassa yhtälössä: vauva, koira ja epäluotettava, valtavia kipuja aiheuttava suoli.
 Äitiysloma loppui, mutta töihin paluusta hän ei uskaltanut edes haaveilla.
 Senni iloitsee siitä, että onnistui imettämään Siiriä sairaudestaan huolimatta. Senni Antamaniemen albumi
 Myös ulkopuolisten kommentit satuttivat. “Kyllä mä tiedän, miltä susta tuntuu, kun mulla oli vatsatauti vuonna 2010” tai “kannattaako syödä sitä ruisleipää”, “älä syö roskaruokaa”, “onneksi et ole langanlaiha, sulla on varaa vähän ripuloidakin”, “onhan sulla varaa pudottaa tuota painoa” ja niin edelleen.
 – Eihän kukaan mene ykköstyypin diabeetikollekaan sanomaan, että olet aiheuttanut tuon itse kun syöt sokeria liikaa. Ihmiset sanovat ihan hirveitä asioita. Ja ne jäävät mieleen, Senni kertoo.
 Hyvästi, sairas suoli
 Ensitapaamisemme aikoihin kesällä 2020 Senni on päättänyt hankkiutua suolesta eroon.
 Leikkauspäivämäärää ei ole vielä tiedossa, kuten ei sitäkään, saako hän sen jälkeen avanteen vai onnistutaanko hänelle rakentamaan j-pussi vatsan sisään. Silloin paksusuoli poistetaan kokonaan ja ohutsuolesta rakennetaan j-pussi paksusuolen virkaa toimittamaan.
 Siiristä on kasvanut tomera tyttö. Senni Antamaniemen albumi
 – Vielä vuosi sitten olin sitä mieltä, etten ikinä suostu leikkaukseen ja avanne on kamalinta, mitä voin kuvitella. Nyt vain toivon, että pääsisineroon tuosta suolesta josta ei ole mitään hyötyä, päin vastoin.
 Kesällä 2021 tapaamme Sennin vielä kerran.  Perjantai-dokkari Sennin sairas suoli  valmistuu samana syksynä. Miten leikkaus onnistui? Miten Senni voi nyt?  Katso dokkari täältä.
 Lue lisää:
 Sennin blogi: Colitiscankissmybutt
 Korona-ajan etäily on vähentänyt monen suolisto-ongelmia – haavaista koliittia sairastava Laura Karjalainen: "Kotona voi olla suoli suorana"
 Idolsin keskeyttäneen Lassi Valtosen kolmatta levyä edelsi sairastuminen uuden sukupolven kansantautiin – "Äiti sanoi, että nyt hymyn kuulee laulun läpi"
 Simo Natunen, 28, joutuu suunnittelemaan reittinsä käytössä olevien vessojen mukaan – elämää helpottaa vessapassi, joka on käytössä noin 20 000 suomalaisella

Senni, 30, ramppaa vessassa yötä päivää, mutta silti vahinkoja sattuu: “Harva tietää, mitä on elämä haavaisen paksusuolentulehduksen kanssa”


Summary: Yle kysyi poliittisten nuorisojärjestöjen mielipiteitä eläkejärjestelmän uudistamisesta. Järjestöt haluavat uudistuksia, jotka palauttaisivat nuorten luottamuksen eläkkeisiin.

Poliittiset nuorisojärjestöt ovat huolissaan siitä, että nuoret menettävät uskonsa eläkejärjestelmään ja siihen, että se ylipäätään kestää heidän eläkeikäänsä asti. Osa järjestöistä haluaisi puhua myös työeläkkeiden leikkaamisesta osana rahoitusongelman korjaamista.
 Suomen eläkejärjestelmän rahoitus on eräänlainen ikuisuuskysymys. Perusongelma on, että ikäluokat pienenevät, ja maksettavia eläkkeitä on enemmän kuin maksajia.
 Syyskuussa  tanskalaisprofessorin arvio  jälleen varoitteli, ettei järjestelmän rahoitus ole pitkällä tähtäimellä kestävä. Tarvitaan joko työeläkemaksujen korotuksia tai eläke-etuuksien heikentämistä.
 Viime viikolla rahoitus herätti jälleen  kiivasta keskustelua , kun SDP:n kansanedustaja  Kimmo Kiljunen  ehdotti pienten työeläkkeiden korottamista eläkerahastojen tuotoista ja työeläkeindeksin muutoksella. Avausta kritisoitiin siitä, että se nostaisi eläkemenoja entisestään nuorten kustannuksella.
 Yle kysyi kahdeksan poliittisen nuorisojärjestön puheenjohtajilta, miten eläkejärjestelmää pitäisi heidän mielestään korjata.
 Näin Suomen eläkejärjestelmä toimii Eläkejärjestelmä perustuu siihen, että seuraava sukupolvi maksaa aina edellisen eläkkeet. Kukin ikäluokka on ensin maksajan ja sitten hyötyjän roolissa. Suurin osa tämän hetken eläkkeistä rahoitetaan työeläkemaksuista, joista osan maksaa työnantaja ja osa kerätään työntekijän palkasta. Lisäksi työeläkkeitä rahoitetaan eläkerahastojen tuotoilla. Jos työeläke jää pieneksi tai sitä ei ole, Kelan maksamat takuu- ja kansaneläke täydentävät.
 “Kipeistä asioista ei uskalleta keskustella”
 Nuorisojärjestöt toivovat, että keskusteluun nousisi aidosti muitakin vaihtoehtoja kuin eläkemaksujen nostaminen.
 Vihreiden, keskustan ja sdp:n nuorisojärjestöt nostavat esiin niin sanotun indeksijarrun, jollainen on käytössä Ruotsissa.
 Siinä eläkkeitä leikataan automaattisesti, jos rahoitusnäkymät ovat huonot. Indeksijarru voi heikentää työeläkkeiden korotuksia tai myös suoraan pienentää eläkkeitä. Kun Suomessa joustavat eläkemaksut, Ruotsissa joustavat eläkkeet.
 Demarinuorten puheenjohtajan  Pinja Perholehdon  mukaan Suomessa ei uskalleta puhua kipeämmistä toimista, kuten jarrumekanismista tai eläkkeiden omaisuudensuojasta, joka käytännössä estää maksussa olevien eläkkeiden leikkaamisen.
 – Pitäisi avoimemmin miettiä eri vaihtoehtoja sen sijaan, että ainoa ratkaisu olisi aina eläkemaksujen korottaminen pitkällä aikavälillä. Myös tällaisista rakenteellisista ja sitovista kehittämisvaihtoehdoista on puhuttava, jos halutaan uudistaa aidosti, Perholehto sanoo.
 Vihreiden nuorten puheenjohtajan  Peppi Seppälän  mukaan omaisuudensuoja täytyy ottaa uudelleen tarkasteluun.
 – Se on tehty aikana, jolloin ei ole huomattu näitä järjestelmän valuvikoja eikä väestönkehitystä. Siksi sitä pitäisi nyt tarkastella uudelleen, hän sanoo.
 – Indeksijarru, isojen eläkkeiden kovempi verotus ja omaisuudensuojan uudelleentarkastelu, listaa myös Keskustanuorten puheenjohtaja  Hanna Markkanen  mahdollisia vaihtoehtoja.
 Myös Kokoomusnuoret ja KD-nuoret olisivat valmiita tarkastelemaan maksussa olevien eläkkeiden leikkauksia osana järjestelmän uudistamista.
 – Siinä missä myös opintotukea tai kotihoidontukea syynätään, pitää voida selvittää puuttumista myös maksussa oleviin eläkkeisiin, sanoo KD-nuorten puheenjohtaja  Annika Lyytikäinen .
  Demarinuorten puheenjohtaja Pinja Perholehdon mukaan tärkeintä on, että katsottaisiin isoa kuvaa ja monia vaihtoehtoja. Demarinuoret pitää tärkeänä esimerkiksi työllisyysasteen nostamista, ennenaikaisen eläköitymisen vähentämistä ja eläkerahastojen hyviä sijoituksia. Jenni Lang
 Vihreiden Nuorten puheenjohtajan Peppi Seppälä mukaan eläkejärjestelmän sisällä voitaisiin verottaa kovemmin rikkaampien eläkkeitä, mutta kohdistaa korotuksia takuu- ja kansaneläkkeisin. Kia Katjos
 Isompi osuus eläkkeistä rahastoon
 PS-nuoriso korjaisi rahoitusongelmaa ensisijaisesti rahastoimalla nykyistä suuremman osan työeläkemaksuista.
 Tällä hetkellä valtaosa työeläkkeistä maksetaan suoraan eläkemaksuista ja pienempi osa eläkerahastojen tuotoista. Esimerkiksi  viime vuoden  eläkemenoista noin 19 miljardia euroa rahoitettiin eläkemaksuilla, 6 miljardia rahastoilla ja 4 miljardia valtionosuuksilla.
 Koko järjestelmän tasolla noin 17 prosenttia rahastoidaan. Eläkerahastoilla on lakisääteisiä sääntöjä siinä, kuinka suurta riskiä ne saavat sijoituksillaan ottaa.
 – Rahastoihin pitäisi laittaa huomattavasti enemmän rahaa, jotta ne tuottaisivat enemmän, ja korkoa korolle -ilmiön kautta saataisiin paikattua nykyistä ongelmaa, sanoo PS-nuorison puheenjohtaja  Miko Bergbom .
 Ehdotuksen toteuttaminen vaatisi lisää varoja, sillä nykyiset eläkkeetkin on maksettava. Bergbom ehdottaa, että esimerkiksi valtio voisi tehdä kertaluonteisen sijoituksen eläkerahastoihin sijoitusyhtiö Solidiumin kautta.
 KD-nuorten mielestä eläkevaroja pitäisi niin ikään rahastoida nykyistä enemmän, ja lisäksi ihmisellä itsellään pitäisi olla päätösvaltaa siinä, miten eläkkeitä rahastoidaan, sanoo Annika Lyytikäinen.
 Esimerkiksi Ruotsissa palkansaajat voivat itse rahastoida pienen osan työeläkemaksuistaan ja näin vaikuttaa eläkekertymäänsä.
 – Osa hyvää eläkeratkaisua on meidän mielestämme myös se, että yhä useammalla on myös omia säästöjä jemmassa eläkepäiviä varten, Lyytikäinen lisää.
 Perussuomalaisen Nuorison puheenjohtaja Miko Bergbom sanoo, että työeläkemaksujen korotukset tekisivät palkkaamisesta entistäkin kalliimpaa ja heikentäisivät niin Suomen kilpailukykyä. Petteri Sopanen / Yle
 KD-nuorten puheenjohtaja Annika Lyytikäinen sanoo, että edes kaikki vanhemmat poliitikot tai asiantuntijat eivät hahmota, kuinka tärkeä nuorten näkökulma eläkkeisiin on.   Salmi Malmberg
 Säästöjä kannattavat myös kokoomusnuoret
 Kokoomusnuorten puheenjohtaja  Matias Pajula  sanoo, että “purkkaratkaisut” eivät riitä, vaan koko järjestelmä pitäisi perustavanlaatuisesti muuttaa.
 – Reilu suunta olisi se, että jokainen ikäluokka maksaisi omat eläkkeensä. Tämä jatkuva systeemi, jossa nykyiset työssäkäyvät maksavat nykyisten eläkkeet, pitäisi purkaa. Se ei yksinkertaisesti ole kestävä, Pajula sanoo.
 Lyhyen aikavälin ratkaisuna Pajula ehdottaa, että eläkeikää nostettaisiin ja että eläkekorotukset sidottaisiin pelkästään kuluttajahintojen nousuun.
 Se on eri suunta kuin mihin esimerkiksi SDP:n Kiljusen ehdotus eläkkeitä veisi. Tällä hetkellä korotuksissa tarkastellaan 20-prosenttisesti palkkakehitystä ja 80-prosenttisesti kuluttajahintoja – Kiljunen puolestaan haluaisi nostaa palkkakehityksen painoarvoa nykyisestä.
 – Ostovoima ei saa laskea, mutta miksi palkankorotukset kuuluisivat heille, jotka ovat eläkkeellä? Varsinkin tilanteessa, jossa rahat eivät muutenkaan riitä, Pajula kysyy.
 Kokoomusnuoret haluaisi muuttaa järjestelmää suuntaan, jossa painotettaisiin enemmän yksilön omia säästöjä. - Se on selvää, ettei tästä systeemistä kovin monta euroa ulos tule, sanoo puheenjohtaja Matias Pajula. Mikko Ahmajärvi / Yle
 Eläkkeet ovat osa sosiaalipolitiikkaa
 PS-nuorisolta, Vasemmistonuorilta tai RKP-nuorilta eläkkeiden omaisuudensuojaan puuttuminen ei saa kannatusta.
 Kaksi jälkimmäistä katsovat, että eläkejärjestelmän kestävyyttä parannetaan parhaiten työllisyys- ja sosiaalipolitiikan keinoin. Työllisyyskeinot nousevat esiin muidenkin nuorisojärjestöjen puheissa.
 Rahoituksen kestävyyttä ratkotaan sillä, että saadaan järjestelmään lisää maksajia, sanoo RKP-nuorten puheenjohtaja  Frida Sigfrids .
 Se tarkoittaa hänen mukaansa työllisyyden parantamista, työperäisen maahanmuuton lisäämistä sekä sellaista perhepolitiikkaa, joka tukee halukkaiden mahdollisuuksia lastenhankintaan.
 – Olennaista on myös panostaa työelämän joustavuuteen ja työhyvinvointiin, jotta ihmiset pysyvät työllistettyinä ja haluavat tehdä töitä, koska sieltä ne varat kertyvät, Sigfrids sanoo.
 Vasemmistonuorten puheenjohtaja  Liban Sheikh  muistuttaa, että eläkekeskustelu ja työvoimapoliittinen keskustelu kietoutuvat yhteen.
 – Ensisijainen keino tulevaisuuden työeläkkeiden tason ylläpitämiseen olisi panostaa riittäviin palkkoihin ja työolosuhteisiin, Sheikh sanoo.
 Pitkällä tähtäimellä Vasemmistonuoret ajaa perustuloa, jonka päälle työeläke voisi kertyä. Myös Vihreät nuoret ovat sen kannalla.
 Vasemmistonuorten puheenjohtaja Liban Sheikhin mukaan eläkkeiden oikeudenmukaisuutta ja tasa-arvoa voidaan lisätä vahvistamalla eläkkeiden verotuksen progressiota. Antti Yrjönen
 RKP-nuorten puheenjohtaja Frida Sigfrids haluaisi, että seuraavassa eläkeuudistuksessa nuoret otettaisiin mukaan neuvottelupöytiin ja sitä kautta sukupolvien välinen oikeudenmukaisuus huomioitaisiin. Minna Hellström
 Nuorten usko eläkejärjestelmään koetuksella
 SDP:n viime viikon avausta monen nuorisojärjestön puheenjohtaja kuvaa ääntenkalasteluksi ja eläkepopulismiksi.
 – Siinä myydään tosi halvalla meidän sukupolven eläkevarat ja Suomen kilpailukykyä lupaamalla eläkeläisille satasia tai kymppejä, sanoo KD-nuorten Lyytikäinen.
 Nuorisojärjestöt korostavat, että vanhuusköyhyyteen pitää puuttua. Työeläkkeiden nosto ei kuitenkaan ole oikea tie, koska työeläkkeiden varassa olevat eläkeläiset eivät edusta kaikista köyhimpiä eläkeläisiä.
 – Esimerkiksi terveyskeskusmaksujen poistamisen ja riittävän asumistuen kautta voitaisiin nostaa pienituloisimpien elintasoa, sanoo Vihreiden nuorten Peppi Seppälä.
 Nuorisojärjestöillä on iso huoli siitä, että nuoret menettävät luottamuksensa koko eläkejärjestelmään. Moni katsoo eläkkeitä jo nyt “menetettynä pelinä” tai suhtautuu siihen täysin välinpitämättömästi, puheenjohtajat arvioivat.
 Harva innostuu keskustelusta, jossa on itse paitsiossa, sanoo Demarinuorten Pinja Perholehto.
 – Huolettaa, haluavatko nuoret enää olla rakentamassa yhteiskuntaa, jos ei ajatella, että oma panos kantaa hedelmää sitten myöhemmin, Perholehto sanoo.
 Keskustanuorten puheenjohtaja Hanna Markkasen mukaan nuortenkin kannattaisi kiinnostua eläkkeistä, sillä kysymys on tulevaisuuden toimeentulosta. Pekka Tynell / Yle
 Keskeistä olisi nuorisojärjestöjen mukaan ottaa nuorten näkökulma vahvemmin esiin eläkekeskustelussa ja neuvottelupöydissä. Nyt keskustelussa kuuluu lähinnä eläkeläisten ääni, sanoo PS-nuorison  Miko Bergbom .
 – Äänestäjät painottuvat vanhempaan ikäryhmään ja heidän asioitaan ajetaan voimakkaammin eduskunnassa, mikä avauksissa usein näkyykin. Ollaan enemmän huolissaan vappusatasista kuin siitä, tulevatko nuoret koskaan saamaan eläkettä, Bergbom sanoo.
 Useampi nuorisojärjestön puheenjohtaja vertaa eläkkeitä huoleen ilmastonmuutoksesta. Kumpikin on vaikeasti hahmotettava asia, joka konkretisoituu vasta pidemmällä aikavälillä, mutta johon täytyisi puuttua nyt.
 – Oli kyse sitten valtion velasta, mielenterveyspalveluista tai ilmastokriisistä, pitää kantaa huolta myös siitä, mikä tänne jää, sanoo Kokoomusnuorten Matias Pajula.
 Juttua varten on haastateltu myös Eläketurvakeskuksen toimitusjohtajaa Mikko Kauttoa.
 Lue myös:
 Eläkejärjestelmä remontoitiin vasta neljä vuotta sitten, mutta ruuvia täytyy kiristää taas – syntyvyys ja maahanmuutto jäivät odotuksista
 Jaa, ei, tyhjiä, poissa -podcast: Millainen olisi unelmien eläkejärjestelmä?

Nuorisojärjestöjä huolettaa, että nuorten usko eläkkeisiin loppuu – kipeätkin keinot järjestelmän korjaamiseen halutaan nyt nostaa pöydälle


Summary: Yle matkusti jäätikön reunalle Norjan Huippuvuorille, missä jää sulaa hurjaa vauhtia. Arktisilla saarilla talvet ovat lämmenneet 50 vuodessa jo seitsemän astetta.

NY ÅLESUND/LONGYEARBYEN  Jää levittäytyy vuonon päälle kuin paksu elävä nahka. Toisin kuin mielikuvissa, se ei ole sileää. Pintaa halkovat viiltomaiset otsarypyt, toisaalla jää hajoaa kuin vanhan miehen kantapää.
 Lentokoneen ikkunasta näyttää kuin jäätiköstä irronneet lohkareet valuisivat verta. Se johtuu punaisesta hiekasta veden alla.
 Kronebreen , kruunujäätikkö, sen nimen joku on joskus sille antanut. Nyt se on katoamassa silmiemme edessä.
 Norjalle kuuluvilla Huippuvuorilla sijaitsee häviävän pieni osa maailman jäätiköistä. Silti ne kertovat olennaisen. Napa-alueiden jäätiköt ja merijää sulavat, koska ihminen on muuttanut maailman ilmastoa peruuttamattomasti.
 Huippuvuorten saariryhmä sijaitsee Jäämerellä noin 800 kilometrin päässä Suomen päälaesta. Siellä muutos tarkoittaa kuolemaa pohjoisen luonnolle sellaisena kuin sen tunnemme.
 Jo nyt se on tarkoittanut pelkoa ja kuolemaa myös Huippuvuorilla asuville ihmisille.
 TIEN  numero 236 päässä on talo, jonka valtavista ikkunoista avautuu näkymä vuonon yli. Keittiössä istuu  Line Nagell Ylvisåker . Hän tuli Oslosta Huippuvuorille vuonna 2004 työharjoitteluun paikalliseen sanomalehteen ja jäi saarille pysyvästi.
 – Aluksi ajattelin, että kaksi kuukautta olisi enemmän kuin tarpeeksi näin pienessä paikassa, hän naurahtaa.
 On helppo ymmärtää, mitä Ylvisåker tarkoittaa. Hän asuu Huippuvuorten suurimmassa kaupungissa Longyearbyenissä. Sieltä lähtee ulos kaksi tietä, joita voi ajaa noin kymmenen minuuttia. Sen jälkeen tiet päättyvät ja luonto alkaa.
 Juuri siinä piilee paikan taika. Jo ensimmäisellä käynnillään Ylvisåker rakastui Huippuvuorten luontoon. Muutama vuosi sitten se muutti hänen maailmansa.
 Jouluna 2015 Ylvisåker oli lähdössä miehensä ja kahden lapsensa kanssa isovanhempien luokse mantereelle. Siksi he viettivät juhlaa kotona etukäteen. Perhe oli avaamassa lahjoja lauantaiaamuna, kun Ylvisåkerin pelastajana työskentelevän puolison hakulaite alkoi piipata.
 Keskustelun seasta erottui sanoja, kuten  talot  ja  vyöry .
 Vuorille kasautunut lumi oli syöksynyt alhaalla laaksossa seisoviin taloihin, vajaan kilometrin päässä Ylvisåkerin kotoa. Vielä hetki sitten kahvia keittäneet vanhemmat kaivoivat lapsiaan lumesta paljain käsin. Yksi taloista oli liikkunut kymmeniä metrejä pois paikoiltaan.
 Eräässä talossa 2- ja 3-vuotiaat tytöt olivat olleet eteisessä lähdössä pulkkailemaan. Molemmat löydettiin lumen alta.
 Nuorempi tytöistä, Ylvisåkerin lapsen päiväkotikaveri, ei selvinnyt. Vyöryssä kuoli myös toisen perheen isä. Koko kaupunki järkyttyi tapahtuneesta, Ylvisåker kertaa.
 – Ajattelin kuitenkin, että se oli kertaluontoinen tapahtuma.
 Mutta samana jouluna alkoi sataa vettä.
 LONGYEARBYENISSÄ  ei pitäisi juurikaan sataa talvisin.
 Huippuvuoret kuuluvat alueeseen, jota kutsutaan arktiseksi autiomaaksi. Talvet ovat toppahousuaikaa.
 Nykyisin kaupungin edessä avautuva vuono on sula ympäri vuoden ja talvisin sataa yhä useammin vettä.
 Arktiksen eli maailman pohjoisimpien alueiden lämpeneminen on kuoleman kierre. Valkoinen jää katoaa ja vaihtuu sulaksi vedeksi tai paljaaksi maaksi. Tummempi pinta imee auringonvaloa puoleensa, ja lämpeneminen kiihtyy.
 Tämän vuoksi pohjoinen lämpenee  vähintään kaksi kertaa nopeammin  kuin muu maapallo keskimäärin. Myös Suomi kuuluu tähän alueeseen.
 Huippuvuorilla talvet ovat lämmenneet jo yli seitsemän astetta 50 vuodessa. Vuosisadan lopussa voi olla keskimäärin vielä kahdeksan astetta lämpimämpää kuin nyt.
 Se, mikä tapahtuu täällä, näkyy myös muualla. Kun jäätiköt sulavat, vesi valuu maailman meriin ja nostaa niiden pintaa.
 Muutos vyöryy ensimmäisenä lähellä merenpinnan tasoa sijaitseviin kaupunkeihin kuten New Yorkiin, Miamiin, Tokioon ja Jakartaan. Vesimassat uhkaavat myös saaria ja tiuhaan asuttuja suistoalueita.
 Ennen pitkää vesi alkaa nousta myös Suomen rannikolla. Tällä hetkellä pohjolan maaperä kohoaa yhä, mutta jossain vaiheessa meret ottavat maan kiinni.
 Suomenlahdella, missä maa nousee hitaammin kuin Pohjanlahdella, tämän ennustetaan tapahtuvan jo lähivuosikymmeninä. Helsingissä merenpinta voi nousta yli  30 senttiä vuoteen 2100 mennessä.
 Napa-alueiden lämpeneminen myös sekoittaa merivirtoja ja lisää osaltaan sään ääri-ilmiöitä.
 HUIPPUVUORILLA  lumivyöryjoulua 2015 seurasi vuosi, joka oli märempi ja lämpimämpi kuin koskaan aikaisemmin. Sama alkuvuosi oli lauha ja ennätyksellisen sateinen myös Suomessa.
 Longyearbyenissä vyöryvaroituksista ja vuorilla pörräävistä helikoptereista tuli arkipäivää. Ihmisiä evakuoitiin kotoaan turvaan.
 Helmikuussa lumi vyöryi uudelleen Longyearbyeniin. Line Nagell Ylvisåker ymmärsi, ettei kyse ollut sattumasta. Hän alkoi pohtia kotiaan uusista näkökulmista. Onko se turvallinen? Pitäisikö perheen muuttaa?
 Ja jos, niin mistä syystä: lasten vai Huippuvuorten vuoksi?
 KRONEBREEN  päästää ukkosta muistuttavan äänen, kun jäämassa lohkeaa sen reunasta. Kun ääni ehtii veneeseen asti, jää on jo syöksynyt mereen.
 On huumaavaa ymmärtää, että jäätiköt ovat elossa. Ne eivät makaa paikallaan vaan muuttuvat ja liikkuvat kukin omalla tavallaan. Kronebreen on meluisa ja arvaamaton, sen viereinen Kongsvegen rauhallinen ja hiljainen.
 Jäätiköt sijaitsevat Huippuvuorten länsirannikolla Ny Ålesundin tutkimusaseman lähellä. Parempaa paikkaa sulavan jään tarkkailuun ei ole, sillä jäätikkökaksikosta on runsaasti tutkimustietoa.
 Asemalla työskentelevät tutkijat ovat osa uteliaisuuden jatkumoa. Täältä tutkimusmatkailijat yrittivät lentää pohjoisnavan yli ilmalaivalla. Pohjoiseen on aina tultu tuntemattoman perässä, kesyttämään kesytön.
 Nyt kesytön pitäisi pelastaa.
 Veneellä pääsee parin kilometrin päähän jäätiköstä. Vielä 1990-luvulla jää ulottui tänne asti. Niihin aikoihin Kronebreen ja Kongsvegen olivat pitkään paikallaan. Sen jälkeen alkoi nopea rappio.
 Vedessä kelluvan jään vuoksi lähemmäs ei ole asiaa.
 Vaikka näky on dramaattinen, irtojään määrä ei itsessään ole olennaista. On täysin normaalia, että jäätiköt sulavat kesäisin.
 Merkittävin asia on jäätikön massa vuodenkierron päättyessä. Huippuvuorten jää on katoamassa yksinkertaisesta syystä: kesän aikana sulaa enemmän jäätä kuin uutta kertyy talvella.
 JÄÄTIKÖT  tunkeutuvat kiikareiden läpi. Yksi, kaksi, kolme, neljä jäätikköä, siellä ne nyt sulavat. Oslolaisturistit ovat tulleet katsomaan ilmastonmuutosta silmästä silmään.
 – Ajattele tutkimusmatkailijoita, jotka viettivät tuolla useita talvia peräkkäin. Me emme selviäisi edes viikosta, sanoo  Maria Kiraly .
 Turistialus puskee vuonoa pitkin Longyearbyenistä länteen. Kiraly ja  Arne Heli  ovat saaneet Oslossa loistavan tarjouksen: pitkä viikonloppu Huippuvuorilla oli "todella edullinen".
 Parissakymmenessä vuodessa Huippuvuorille tulevien turistien määrä on nelinkertaistunut. Yli 120 000 matkailijaa vuodessa 2 500 ihmisen saarella on hurja määrä. Se koettelee saariston herkkää luontoa.
 Koronanotkahduksen jälkeen matkailijat ovat palaamassa kuin muuttolinnut. Ja miksipä ei?
 Huippuvuorilla yhdistyvät riipivän kaunis luonto, outo historia ja itseään isomman paikan ravintolatarjonta.
 Kiralya ja Heliä kuljettava laiva on matkalla Barentsburgiin, venäläisten omistamaan hiilikaivoskylään.
 Vaikka Huippuvuoret kuuluu Norjalle, saaristoa säätelee erillinen sopimus. 1920-luvulla solmitun sopimuksen mukaan kuka tahansa sen allekirjoittaneista maista – kuten Venäjä – saa harjoittaa saarilla elinkeinotoimintaa.
 Turismi on osa ilmastonmuutoksen ongelmaa, mutta monille matka tänne on myös osa ratkaisua. Oslolaiset Kiraly ja Heli ovat hyvin huolissaan tulevasta. Juuri siksi matka Huippuvuorille tuntuu tärkeältä tehdä.
 – Huippuvuorilla näkyvät ilmastonmuutoksen vaikutukset antavat käsityksen siitä, mitä muualla maailmassa tapahtuu. Halusimme nähdä tämän omin silmin, Maria Kiraly selittää.
 Paikallisten turismikriitikkojen silmissä pariskunta ei ole matkailijoiden pahimmasta päästä. Moni Huippuvuorten asukas saa elantonsa matkailusta tai on itsekin muuttanut saarille kokeakseen elämyksiä. Useimmat eräoppaat pyrkivät opettamaan turisteille, miten luonto muuttuu ja miksi.
 Roskasakin leima on langennut Longyeabyenin satamaan pysäköivien risteilijöiden matkustajille ja toisaalta mantereelta tuleville työpaikan virkistysporukoille.
 Saaret ovat kuin norjalaisten ruotsinlaiva, jonne tullaan viikonlopuksi juomaan kaljaa ja ajamaan moottorikelkalla.
 TURISTIT  eivät ole ainoita, jotka kärkkyvät Huippuvuoria. Näiltä main kulkee lyhin reitti suoraan pohjoisnavan yli. Longyearbyenistä seuraavana lännessä on Grönlanti, pohjoisessa pelkkää jäätä.
 Kohta jäätäkään ei ehkä ole. Tutkijoiden arvioiden mukaan  Jäämeri voi olla ajoittain sula  ennen kuin tänä vuonna syntyneet ovat täysi-ikäisiä.
 Vaikka päästöjä vähennettäisiin, arktinen syyskuu tulee  ennusteiden mukaan  olemaan jäätön ennen vuotta 2050. Villeimmissä tulevaisuuskuvissa kiinalaiset kauppalaivat seilaavat tuolloin pohjoisnavan yli tai merenpohjan luonnonvaroista käydään kolmatta maailmansotaa.
 Nämä mielikuvat ovat siirtäneet Huippuvuoret keskemmälle maailmankarttaa. Saarista on hahmoteltu pohjoisen Singaporea, meriliikenteen ja kaupan solmukohtaa.
 Huippuvuorten vierestä kulkeva meritie on helpompi navigoida kuin vaihtoehtoiset pohjoisen reitit. Se ei myöskään kulje arvaamattomana pidetyn Venäjän alueella.
 Uusien merireittien lisäksi arktisella alueella on aarteita. Merenpohjassa on mineraaleja, öljyä ja kaasua, meressä kalaa. Toistaiseksi on osin ratkaisematta, kenelle ne kuuluvat.
 Pohjoisen jäämeren rannalla on useita suurvaltoja, joten kyse on myös turvallisuuspolitiikasta. Venäjältä lyhin tie Yhdysvaltoihin kulkee arktisen alueen kautta.
 Lisäksi Kiina on ollut yhä kiinnostuneempi Arktiksesta. Se on käytännössä ainoa maa, joka on puhunut pohjoisnavan yli kulkevan väylän hyödyntämisestä. Suomeen aiemmin suunniteltu Jäämeren rata olisi ollut reitti mereltä Euroopan mantereelle.
 Norja puolestaan yrittää pitää Huippuvuoret norjalaisena kaikin keinoin. Se on perustanut saarille yhä enemmän kansallispuistoja, jolloin maata ei voi käyttää muuhun. Lisäksi Norjan hallitus haluaisi evätä äänioikeuden alueella asuvilta ulkomaalaisilta.
 Mutta Longyearbyenin taika vetää puoleensa ulkomaalaisia. Tällä hetkellä lähes kolmannes kaupungin asukkaista on muualta kuin Norjasta.
 Huippuvuorten sopimuksen mukaan kuka tahansa saa asettua saarille, jos kykenee elättämään itsensä. Joku aika sitten viranomaiset lähettivät onnettomuudessa loukkaantuneen, asunnottoman yhdysvaltalaisen toimittajan pois saarilta, koska hänen katsottiin rikkovan tätä sääntöä.
 JÄÄTIKÖN  valkoinen kieli kurottaa vuoren kylkeä pitkin kohti Ny Ålesundia. Hauraan murean pinnan läpi erottuu kiveä ja maata. Näky muistuttaa huonosti hoidettua talvista tietä.
 Tämä kohta Vestre Brøggebreen -jäätiköstä on jo kuollut. Kun jää tästä kerran sulaa, uutta ei tule tilalle.
 Reunalla seisoo keppi, jonka avulla jään paksuutta voidaan tarkkailla. Tänä kesänä keppiä on tullut näkyviin kaksi metriä.
 Toinen mittapuu on luonnon oma: jäätä halkoo syvää haavaa muistuttava kuoppa. Parikymmentä vuotta sitten sen paikalla oli tunneli, jonka katto oli 30 metriä paksu.
 Vestre Brøggebreen on vain jäänmuru verrattuna Antarktista ja Grönlantia peittäviin mannerjäätiköihin. Jos ne ja muut maailman jäätiköt sulaisivat kokonaan, meren pinta nousisi 70 metriä.
 Tällä hetkellä nousua kertyy muutamia millejä vuodessa. Mutta ennen pitkää ne uhkaavat miljoonia ihmisiä.
 Vaikka päästöjä vähennettäisiin huomattavasti, vuoteen 2100 mennessä merenpinta nousee paikoin jopa puoli metriä, selviää  kansainvälisen ilmastopaneelin raportista . Pahimmissa  ennusteissa  merenpinta nousisi yli metrin.
 ASUNNON  löytäminen Longyearbyenissä on usein vaikeaa. Tulijan on myös yleensä hankittava käytetty moottorikelkka, jotta hän pääsee talvella liikkumaan kotoaan.
 Kun suomalainen  Lilli Wickström  muutti Longyearbyeniin, kaikki oli valmiina. Wickström sai asua tutkijasiskonsa luona ja lainata tämän varusteita.
 Wickström työskentelee Longyearbyenissä arkkitehtina. Hänen työpaikallaan norjalaisessa LPO arkitekter -toimistossa tutkitaan, miten rakentamisen päästöjä voitaisiin vähentää.
 Huippuvuorilla ilmastonmuutoksen seuraukset muuttavat jo nyt arkipäivää. Siksi se voi toimia ratkaisujen laboratoriona myös muille.
 Rakentaminen on hyvä esimerkki. Sen voi laskea tuottavan jopa 40 prosenttia kaikista kasvihuonekaasuista.
 Päästöjä kertyy paitsi uusien materiaalien tuotannosta myös liikenteestä. Huippuvuorille kaikki tavara pitää rahdata satojen kilometrien päästä. Näin pohjoisessa ei kasva edes puita.
 Wickströmin työtä on pohtia, miten hylättyjen hiilikaivoskylien rakennuksia voisi hyödyntää Longyearbyenissä. Käyttämällä vanhaa uudestaan tai vaikkapa siirtämällä taloja on mahdollista pienentää päästöjä murto-osaan.
 Tekojen lisäksi tärkeää on muuttaa ajattelua, Wickström sanoo.
 – Eri asia on se, mistä ihmiset ovat valmiita maksamaan. Vanhan käyttäminen ei aina ole halvin ratkaisu, mutta kannattavuutta pitäisi ajatella laajemmin.
 Longyearbyenissä rakennetaan uutta myös lumivyöryvaaran vuoksi. Vuoren juurelle rakennettuja vanhoja taloja on jouduttu purkamaan ja asuntoja tarvitaan lisää. Väkiluku kasvaa koko ajan.
 Tätä kysymystä Line Nagell Ylvisåker on pohtinut lumivyöryjen jälkeen.
 – Tarvitaanko koko kaupunkia enää, kun meillä ei ole kaivostoimintaa? Pitäisikö minun olla täällä vai pitäisikö meidän kaikkien lähteä? Luonto ei tarvitse meitä.
 Ylvisåker sanoo löytäneensä tasapainon ja voittaneensa pelon. Säätä ei voi muuttaa entiselleen, mutta siihen voi sopeutua. Kaupunkia ympäröiville vuorille on rakennettu hälytysjärjestelmä, ja tilannetta rinteillä tarkkaillaan entistä paremmin.
 Sitä paitsi lähteminen ei välttämättä pelastaisi Arktista.
 – Jos me lähtisimme, joku muu tulisi. Siksi meidän on vain tehtävä parhaamme.
 SAMAA  mieltä on  Kim Holmén . Professori ja tutkija Holmén on asunut Huippuvuorilla vuosia. Hän tutkii työkseen ilmastonmuutosta – myös siihen liittyviä eettisiä kysymyksiä. Hän on nähnyt, miten ympäristö muuttuu. Silti hän vierastaa sormella osoittelua.
 – On turha etsiä syyllisiä. Me kaikki olemme syyllisiä.
 Ilmastonmuutoksen vastaisessa taistelussa ihmisten on kestettävä turhautumista ja käännettävä se voimavaraksi, Holmén sanoo.
 Tosiasiat täytyy silti myöntää.
 Arktinen alue muuttuu ja se on hyväksyttävä, sillä muutosta ei voi enää täysin pysäyttää. Ratkaisuja on olemassa, mutta ne ovat hitaita. Silti niiden pitäisi olla keskustelun ja toiminnan ytimessä.
 – Me menetämme osan Arktiksesta ja se on tuskallista. Nyt pitää priorisoida. Miten pelastamme tärkeimmän? Mitä se edes on?
 VESTRE BRØGGEBREENIN  ympärillä näyttää kuin seonnut työkone olisi ajanut sinne tänne jättimäisiä kivikasoja. Sulaessaan jäätiköt muovaavat maaperää kuten jääkausi tuhansia vuosia sitten Suomessa.
 Jo nyt ilmastonmuutos näkyy Arktiksella kaikkialla.
 Vuonossa, poroissa, maaperässä, säässä, kaloissa. Sulava ikirouta puskee ilmakehään metaania, joka on voimakas kasvihuonekaasu. Ennen täällä kalastettiin jäämerenturskaa, mutta nyt vuonon vesi on sille liian lämmintä. Porot nääntyvät, kun vesisade jäädyttää tundran.
 Kaiken keskiössä on jää ja sen tuho.
 Mutta mitä Huippuvuorilla tapahtuu, kun jää on poissa?
 Kauppa ja liikenne tulevat varmasti kasvamaan, mutta Arktis ei ole helppo kultakaivos. Vaikka jäätä ei olisi, pohjoinen on yhä pimeä ja meri myrskyisä.
 Aluksi taloudelliset muutokset ovat paikallisia, uskovat tutkijat. Kestää vähintään useita vuosikymmeniä ennen kuin liikenne pohjoisnavan läpi vilkastuu.
 Lopulta Arktiksen tulevaisuudessa on kysymys ihmisen suhteesta pohjoiseen. Lämpeneminen muuttaa myös Suomen luontoa.
 Millaisena haluamme säilyttää arktisen alueen ja ketä varten? Toimimmeko ajoissa?
 Vastauksesta riippuu, onko Kronebreen-jäätikkö muutaman kymmenen vuoden päästä yhä olemassa. Vai muistammeko vain tarujen Arktiksen, kadonneen jäämantereen, jolla eli omituisia valkoisia karhuja.
 Tiedot jäätiköistä perustuvat Norjan Polaari-instituutin jäätikkötutkijan Jack Kohlerin tutkimuksiin ja haastatteluun. Juttua varten on haastateltu myös Arktisen instituutin tutkijaa Sanna Kopraa ja maantieteen apulaisprofessori Mia Bennettiä Hongkongin yliopistosta. Osa Longyearbyenin lumivyörykertomuksesta perustuu Line Nagell Ylvisåkerin kirjaan Verda mi smeltar. Jään sulamislaskelma perustuu  alkuvuodesta julkaistuun tutkimukseen .
 Millaisena pohjoiset alueet pitäisi säilyttää ja mitä asian eteen pitäisi tehdä? Voit keskustella asiasta maanantai-iltaan 25. lokakuuta klo 23 asti.

Yhtenä aamuna lumi vyöryi kotiin – ilmastonmuutos tekee Huippuvuorista vaarallisen ja pimeän, eikä se säästä suomalaisiakaan


Summary: Vaikka oma outous nolottaa ja hölmöily hävettää, se on myös jatkuva ilon lähde. Jos en olisi niin nolo, minulla ei ehkä olisi niin hauskaa, pohtii Salminen.

Aiju Salminen
 Aiju Salminen
 Kolumnisti on kuvittaja, taidekuraattori, kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä, kahden lapsen äiti sekä kahvinjuoja. Hän pitää podcastien kuuntelemisesta, inkivääristä ja liian myöhään valvomisesta.
 Aiheesta voi keskustella 25.10. klo 23.00 saakka.
 Kolumneja  tekee laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä.
 Kaikki kolumnit voit lukea täällä
 Ykkösaamussa kuullut äänikolumnit voit kuunnella Areenassa

Aiju Salmisen sarjakuvakolumni: Esitän pääosaa omaa elämääni käsittelevässä huumorielokuvassa


Summary: Elokuvan kuvauksissa oli henkilöstön ulosmarssi aiemmin.

Yhdysvalloissa kuvaaja  Halyna Hutchinsin  kuolemaan johtaneessa onnettomuudessa näyttelijä  Alec Baldwinin  käyttämässä aseessa oli oikea luoti, käy ilmi poliisitutkinnan asiakirjoista.
 Oikeusasiakirjojen mukaan elokuvan apulaisohjaaja ojensi Baldwinille ladatun aseen tietämättä, että ase sisälsi paukkupanoksien sijaan oikeita luoteja. Apulaisohjaaja ilmoitti kyseessä olevan "kylmä ase". Se tarkoittaa, ettei asetta ole ladattu patruunoilla.
 42-vuotias Halyna Hutchins sai surmansa Rust-elokuvan kuvauksissa, kun Baldwin ampuma luoti osui häntä rintaan. Hutchinsin lisäksi elokuvan ohjaaja  Joel Souza  haavoittui ampumisessa.
 Poliisi on jatkanut tutkintaa kuvauspaikalla. Kaikki elokuvatuotannossa käytetyt rekvisiitta-aseet on takavarikoitu.
 Ketään vastaan ei poliisin mukaan ole nostettu syytteitä.
 Elokuvan kuvauksissa ongelmia jo aiemmin
 Los Angeles Timesin  mukaan elokuvan kuvauksissa oli ollut aiemmin ongelmia ja vain tunteja ennen kohtalokasta onnettomuutta useampi tuotantopuolen työntekijä oli marssinut protestina pois kuvauspaikalta. Työntekijät olivat tyytymättömiä työskentelyolosuhteisiin, muun muassa pitkiin työpäiviin ja -matkoihin.
 Lisäksi kolme työntekijää kertoi olleensa huolissaan, kun kuvauksissa viime lauantaina oli tapahtunut kaksi vahinkolaukausta.
 – Siitä olisi pitänyt tehdä tutkinta. Ei ollut mitään turvallisuuskokousta, eikä ollut myöskään varmuutta siitä, ettei vastaavaa tapahtuisi uudelleen. Kaikki halusivat vain kiirehtiä, nimettömänä pysyvä työntekijä kertoo lehdelle.
 Elokuvan kuvaaminen alkoi lokakuun alkupuolella Santa Fen kaupungin lähellä ja työntekijöille oli luvattu, että heille maksetaan hotelliasuminen Santa Fessä. Kuvaamisen alettua työntekijöille selvisi, että heidät onkin majoitettu noin 80 kilometrin päähän Albuquerqueen. Se sai työntekijät ärsyyntymään, sillä kuvauspäivät olivat 12-13 tuntia pitkiä.
 Lisää aiheesta:
 Kuvaaja kuoli lännenelokuvan kuvauksissa Yhdysvalloissa – aseen laukaissut näyttelijä Alec Baldwin: "Sydämeni on murtunut"

Elokuvaturman tutkinta: Näyttelijä Baldwinin aseessa oli oikea luoti


YK pelkää suurempaa ihmisoikeuskatastrofia Kaakkois-Aasiassa sijaitsevassa Myanmarissa, joka on ollut kaaoksessa helmikuisen vallankaappauksen jälkeen.
 Tuhansien joukkojen on raportoitu kokoontuneen Myanmarin pohjoisosiin. Pelkona on, että alueella voi tapahtua joukkomurhia tai rikoksia ihmisyyttä vastaan.
 – Kuten ihmiset tässä osassa Myanmaria meidän kaikkien pitäisi olla valmistautunut useampiin joukkojulmuuksiin. Toivon todella, että olen väärässä, YK:n Myanmariin keskittyvä erikoisraportoija  Tom Andrews  sanoi.
 Paikallisen tarkkailuryhmän mukaan yli 1 100 siviiliä on surmattu ja yli 8 000 ihmistä on pidätetty vallankaappauksen jälkeen.
 Andrews kertoi YK:n yleiskokoukselle, että hänen saamiensa tietojen mukaan kymmeniä tuhansia sotilaita ja raskasta asekalustoa on siirretty levottomille alueille maan pohjois- ja luoteisosissa.
 – Nämä taktiikat muistuttavat pahaenteisesti asevoimien palveluksessa olleiden toimia ennen rohingyoihin kohdistuneita kansanmurhaiskuja Rakhinen osavaltiossa vuosina 2016 ja 2017, Andrews sanoi.
 Noin 740 000 rohingyaa pakeni Rakhinen osavaltiosta vuonna 2017, kun asevoimat organisoi alueelle toimia, jotka saattavat YK:n mukaan täyttää kansanmurhan kriteerit.

YK pelkää laajempaa ihmisoikeuskatastrofia Myanmarissa – maan pohjoisosiin siirretty tuhansittain sotilaita


Summary: Alzheimerin tauti todetaan Suomessa usein varhaisessa vaiheessa. Tutkija toivoo, että myös taudin hoito aloitettaisiin nykyistä varhaisemmassa vaiheessa. Tulevaisuuden tavoitteena on, että Suomen yleisimmän etenevän muistisairauden hoidossa toteutettaisiin samankaltaista riskiryhmäseurantaa kuin sepelvaltimotaudin riskipotilaiden hoidossa.

– Tavoitteemme on, että löydettäisiin potilaat, joilla on suurin riski ja voitaisiin aloittaa hoidot samalla tavoin kuin nykyään aloitetaan sydän- ja verisuonitautien hoidossa, vertaa Helsingin ja Itä-Suomen yliopistojen professori, HUS:in osastonylilääkäri  Anne Koivisto .
 Muistisairaus on samankaltainen jatkumo kuin esimerkiksi sepelvaltimotauti. Alzheimerin taudin kehittyminen alkaa 10–20 vuotta ennen varsinaisten oireiden ilmaantumista ja etenee varhaisen, lievän ja keskivaikean vaiheen kautta lopulta vaikeaan vaiheeseen.
 Sairauteen ei ole toistaiseksi löydetty parantavaa hoitoa. Sen sijaan on olemassa hyvää näyttöä siitä, että elämäntapamuutoksilla muistisairauden alkua on mahdollista siirtää myöhemmäksi.
 – Meillä on tällä hetkellä erittäin hyvä näyttö siitä, että elämäntapaohjauksella, itsetehdyillä elämäntapamuutoksilla ja hyvällä sydän- ja verisuonisairauksien riskitekijöiden hoidolla voidaan hidastaa tiedonkäsittelyn heikkenemistä ja voidaan siirtää muistisairauden ilmaantumista myöhemmäksi, rohkaisee Koivisto.
 Diagnostiikan työvälineet ovat Suomessa hyvällä tasolla
 Tutkija Anne Koivisto uskoo, että Suomessa muistipotilaat pystytään tällä hetkellä väestötasolla julkisen terveydenhoidon ansiosta diagnosoimaan varhaisemmassa vaiheessa kuin monessa muussa maassa.
 – Suomalaiset tiedostavat hirveän hyvin mahdolliset haasteet tiedonkäsittelyssä. Meidän diagnostiikkamme on maailman kärkeä, myös varhaisdiagnostiikka.
 Hyvistä työvälineistä huolimatta yksilötasolla hoito voi viivästyä, tai sen aloittaminen kangerrella, monista eri syistä.
 – Yksilöiden kohdalla on eroja siinä, miten ihminen itse kokee tilanteensa ja ryhtyy toimimaan. Voi olla, että ei itse tai läheinen ei tunnista tilannetta tai oireita, tai töissä ei puututa. Toisaalta meillä on alueellisesti asiantuntijuudessa eroja ja siellä on vielä koulutustehtävää, sanoo Koivisto.
 Erityisesti hyvin varhainen taudin tunnistaminen on uusi asia ja siinä on kehitettävää myös Suomessa.
 Lääkkeitä ja hoitoja kehitetään
 Tällä hetkellä Alzheimerin taudin hoidossa on käytössä neljä eri lääkevalmistetta.
 Lääkkeistä on paras hyöty, jos ne aloitetaan taudin alkuvaiheessa. Arvion mukaan lääkkeistä hyötyy noin 75 prosenttia potilaista.
 Uusia lääkkeitä kehitetään kaiken aikaa, ja maailmalla on käynnissä useita lääketutkimuksia. Uusimmat tutkimukset ovat keskittyneet vasta-ainelääkkeiden tutkimuksiin. Niissä etsitään muun muassa ratkaisuja Alzheimerin taudille tyyppillisen beta-amyloidin tai taun kertymisen estämiseksi tai aivojen tulehdusreaktioiden taltuttamiseen.
 Tällainen on muun muassa Yhdysvalloissa lääkeviranomaisen myyntiluvan saanut Aducanumab-lääke.
 Aiheesta lisää:   Ensimmäinen uusi Alzheimer-lääke lähes 20 vuoteen hyväksytty Yhdysvalloissa
 Uudenlaisen Alzheimer-lääkkeen myyntilupaa käsitellään paraikaa Euroopan lääkevirastossa. Lääkettä on tutkittu myös Suomessa kolmessa eri tutkimuskeskuksessa. Yleiseen hoitokäyttöön se ei vielä lähiaikoina ole Suomessa tulossa.
 – Sopiva hinta lääkkeelle tulee vasta noin kymmenen vuoden päästä. Koska uudet lääkkeet ovat aluksi hyvin kalliita, täytyy arvioida tarkkaan, mikä hyöty ja mikä haitta lääkkeestä on ja kenelle se olisi sopiva, sanoo muistisairauksien professori.
 Perinteisten lääkkeiden lisäksi Alzheimerin potilaille on tällä hetkellä olemassa apteekeista saatava lääkkeellinen ravintovalmiste. Suomalaisjohtoisessa viime toukokuussa julkaistussa  tutkimuksessa  osoitettiin kliinisen ravintovalmisteen hidastavan Alzheimerin taudin etenemistä kolmen vuoden seurannassa.
 Tämäkään valmiste ei paranna sairautta, mutta voi tutkimuksen perusteella vaikuttaa varhaisessa taudin vaiheessa aivorappeuman etenemisnopeuteen. Julkaisut ja tehdyt tutkimukset arvioidaan, ennenkuin valmiste voidaan ottaa mukaan viralliseen hoito-ohjeeseen.
 Koiviston mukaan potilaiden raportoinnin ja seurantamittareiden perusteella suuri osa potilaista vaikuttaa hyötyvän lääkkeellisestä ravintoainevalmisteesta.
 – Viimeisimpien tutkimustulosten valossa itse suosittelen tämän valmisteen käyttöä varhaisessa Alzheimerin taudissa, ja myös lievässä vaiheessa. Keskivaikeassa vaiheessa tutkimusnäyttö ei tue Fortasyn Connectin eli lääkkeellisen ravintoainevalmisteen käyttöä, toteaa Koivisto.
 Koivisto kertoo suosittelevansa usein potilaille myös perinteisen Alzheimerin taudin hoidossa käytetyn lääkkeen eli asetyylikoliiniesteraasi-estäjän aloittamista, jos potilaalla on yhtään viitteitä varhaisenkin vaiheen Alzheimerin taudin oireiden etenemisestä.
 – Näiden yhtäaikaisesta käytöstä ja niiden mahdollisesta toisiaan tukevasta positiivisesta vaikutuksesta on kuitenkin vasta hyvin alustavaa tutkimusnäyttöä. Käytännön kokemuksen perusteella tuo on kuitenkin monen kohdalla toimiva yhdistelmä, toteaa Koivisto.
 Uusia tutkimusmenetelmiä käyttöön jo lähivuosina
 Göteborgissa tehdyissä laboratoriotutkimuksissa on saatu lupaavia tuloksia muun muassa tau-proteiinia verestä tunnistavista verikokeista. Alzheimerin taudin keskeiset aivomuutokset liittyvät kahden proteiinin eli beeta-amyloidin ja tau-proteiinin poikkeavaan kertymiseen.
 – Nämä tutkimukset ovat pitkällä ja ensimmäiset verikokeet ovat tulossa lähivuosina asiantuntijoiden käyttöön.
 Myös muita uudentyyppisiä tutkimusmenetelmiä on tullut viime vuosina tutkimusaiheeksi. Esimerkiksi tavallista kuulotutkimusta laajempia kuulomittauksia tehdään tutkimuspotilaille jo nyt riskiprofiilien kartoittamiseksi.
 Tutkimusta tehdään myös muun muassa silmänliikkeiden ja hajuaistin muutoksista. Aivojen sähköisen toiminnan analyysi uusin menetelmin voi myös kertoa riskistä tiedonkäsittelyn haasteiden etenemiseen.
 – Noin 10 vuoden kuluttua meillä on käytössämme uusia tutkimusmenetelmiä, joilla voidaan ainakin asiantuntijapoliklinikoilla todeta, että täällä on Alzheimerin riski, Koivisto arvioi.
 Muistisairauksien hoidolla on suuri taloudellinen merkitys
 Muistisairauksien ja Alzheimerin taudin varhaisella toteamisella ja hoidolla on yhteiskunnallisesti merkitystä.
 Tauti etenee vaiheittain ja jokainen askel eteenpäin vaikeusasteikolla heikentää sairastuvan elämänlaatua ja lisää omaisten ja ammattilaisten antaman hoidon ja hoivan tarvetta., perustelee Koivisto.
 Itä-Suomen yliopisto julkaisi vastikään artikkelin 5-vuotisesta seurantatutkimuksesta, jossa seurattiin Alzheimer-potilaita ja heidän omaisiaan.
 Tutkija yhdistivät rekisteritietoja ja tekivät laskelman siitä, miten sairaanhoidon kustannukset sairauden edetessä kehittyvät. Varhaisissa muistisairauden oireissa hoivan kustannukset pysvät vielä hyvin hallinnassa. Mutta kun todetaan lievä dementia, silloin hoivan kustannus on yli 2,5-kertainen varhaiseen tautiin nähden.
 – Joka asteella hoivakustannus lisääntyy merkittävästi. Kun väestö ikääntyy, varhainen puuttuminen, tutkimuksen ja diagnostiikan kohdentaminen sekä muistipoliklinikoihin satsaaminen olisi kuntatalouden kannalta merkittävää, sanoo Koivisto.
 Ikääntyneillä on usein enemmän kuin yksi muistisairaus
 Alzheimerin tauti on yleisin dementiaa aiheuttavista muistisairauksista.
 Seuraavaksi yleisin on aivoverenkiertosairauteen liittyvä muistisairaus. Muita ovat mm. Lewyn kappale -tauti, Parkinsonin tautiin liittyvä muistisairaus ja otsa-ohimolohkorappeumat. Erityisesti ikääntyneillä on hyvin tavallista, että muistisairauden takana on monta sairautta, esimerkiksi Alzheimerin taudin ja aivoverenkiertosairauden yhdistelmä.
 Muistisairauksien Käypä hoito -suositusta ollaan parhaillaan päivittämässä. Uudet suositukset tulevat käyttöön ensi vuoden puolella.
 Euroopan lääkeviraston kantaa Aducanumabin myyntilupaan odotetaan eikä vielä voida sanoa, tuleeko lääke mukaan hoito-ohjeisiin.
 Lue lisää:
 Koronavirus vaikuttaa aivosoluihin monia reittejä, ja suorin reitti kulkee nenän kautta

Asiantuntija: Lääke- tai yhdistelmähoito tulisi aloittaa Alzheimerin taudissa nykyistä aikaisemmin


Summary: Järjestöjen ja kirkon jakaman ruoka-avun tarve on korona-aikana ryöpsähtänyt kasvuun. Osa avunhakijoista on nuoria ja osa työssäkäyviä. Sekä köyhyystutkijat että avuntarvitsijat itse sanovat, että Suomessa on ihmisiä, jotka elävät nälässä.

Miehen muovipussiin sujahtaa jauhoja ahkeralle leipojalle, perunasosejauhetta, sika-nautasäilykettä, hapankorppuja, EU-keksejä, leipää ja valmislaatikko.
 Petri Salmisen  saama apu on tänään hiukan tavallista niukempi. Eu-kassiin tulee täydennystä parin viikon kuluttua, lupailevat avustustyöntekijät.
 Petri Salminen hakee säännöllisesti apua Turun Seudun työttömien eli TST:n elintarvikejaosta.
 Salminen tiivistää monen tunnot: hyväntekeväisyysjonoissa seisominen on nöyryyttävää. Mutta minkäs teet, kun yhteiskunnan perusturva vuotaa.
 – Olisi hyvä, jos ei tarvitsisi käydä hakemassa tällaisia ruoka-apuja. Ihmisen palkan ja yhteiskunnan perusturvan pitäisi olla sen mukainen, että hyväntekeväisyyskassit olisivat turhia, Salminen pohtii.
 Petri Salmisen kassissa on ainakin jauhoja, säilykkeitä ja korppuja. Vapaaehtoistyöntekijä Reijo Rantanen kertoo Eu-kassin olevan tavallista niukempi, mutta ensi viikolla jaettavaa tulee lisää.  Arash Matin / Yle
 Salmisen kassia pakkaa vapaaehtoistyöntekijä  Reijo Rantanen . Hän kertoo, että ihmisillä tuntuu olevan huutava pula ruuasta.
 Kun korona jylläsi pahimmin ja rajoituksilla karsittiin ihmisten fyysistä kohtaamista, yhteisruokailupaikat olivat suljettuja. Ruoka-avun hakeminen tarkoitti jonottamista ulkona.
 – Se on ihan varma, että ihmisillä on hätä. Monet eivät ole koronan ollessa pahimmillaan oikein päässeet liikkeelle, eivätkä uskalla vieläkään kunnolla lähteä julkisille paikoille.
 Osassa ruoka-apupaikkoja otettiin koronan vuoksi käyttöön puhelinajanvaraus. Siitä ei ole apua, jos ei ole puhelinta tai ostettuna puheaikaa.
 Moni kertoo rahatilanteestaan avoimesti
 Aikoinaan ruokajonot Suomen kaduilla kauhistuttivat. Nykyistä köyhempi Suomi piti yllä sosiaaliturvaa, jossa ruokajonoja nähtiin vain pulavuosina.
 Nyt vuosikymmenten jälkeen ruoka-apua hakeviin on turruttu. Moni ummistaa hiljaisilta jonottajilta silmänsä.
 Turussa TST:n suurkeittiötä ja ruoanjakoa pyörittää keittiöpäällikkö  Tuula Lempinen . Hän sanoo napakasti, ettei perusturva saa olla kiinni hyväntekeväisyydestä.
 Lempinen kertoo myös, että jotkut Suomessakin kärsivät nälästä.
 – Voi sanoa, että ihmiset ovat nälkäisiä ja köyhiä. Sen huomaa monissa asiakkaissa ja meidän työntekijöissämme. Suurin osa kertoo avoimesti omasta rahatilanteistaan. Ei niillä rahoilla juhlita.
 Monilla paikkakunnilla koetettiin luopua ennen koronaa ”leipäjonoista” ja pyrittiin siirtymään ns.  yhteisöruokailuihin. Ruokapaikat panivat kuitenkin ovensa säppiin koronan pahimpaan aikaan. Niko Vehmanen hakee Tuula Lempiseltä kalakeittoa.  Arash Matin / Yle
 Tuula Lempinen kertoo, että kauppojen ylijäämäruokaa on ollut koronan aikana vähemmän jaossa kuin ennen epidemiaa.
 – Meillä on aika paljon ihmisiä ruoka-avun varassa. Aiemmin ylijäämäruokaa on riittänyt meidän jäsenille. Mutta kaupoista tuleva ylijäämäruoka on vähentynyt. Kaupat myyvät itse sitä edullisesti paljon kotona ruokaa laittaville. Mikä on tietenkin järkevää.
 Poliittinen ilmapiiri muuttunut heikkoja syyllistäväksi
 Köyhyyttä ja ruokajonoja tutkineet  Minna Kivipelto  ja  Titi Gävert  sanovat hekin, että Suomessa on ihmisiä, jotka kärsivät nälästä.
 Kirkkohallituksen diakonian kehittämisen asiantuntija Titi Gävert suomii järjestelmäämme, jossa osa lakisääteisen ja viimesijaisen perusturvan ylläpidosta on liukunut järjestöjen ja kirkon kontolle.
 Jopa sosiaalitoimistoista ohjataan järjestöjen ja kirkon leipäjonoihin. Huolimatta siitä, että  perustuslaki takaa jokaiselle oikeudet välttämättömään toimeentuloon .
 – Meidän ei pitäisi pakottaa ketään kärsimään nälkää. Ei sen vuoksi, että on esimerkiksi työelämän ulkopuolella, sairas, velkaantunut tai läheisillä on haasteita. Tämä pitää pystyä korjaamaan. Korjauskeino ei ole leipäjonot tai ruoka-apu, vaan perusturvan riittävä taso.
 Diakonian kehittämisen asiantuntija Titi Gävert ampuu kovilla: –  Me emme saa pakottaa ihmisiä näkemään nälkää. Perusturva on korjattava.  Jouni Immonen / Yle
 Tutkijat sanovat Suomen muuttuneen vuosien varrella: Ilmapiiri on syyllistävä, ja uusia sanktioita vaaditaan esimerkiksi työttömille.
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen THL:n tutkimuspäällikkö Minna Kivipelto ihmettelee, miten hyvinvointivaltiossa tilanne on päästetty mallille, jossa Suomi on saanut huomautuksen liian pienestä perusturvan tasosta. Euroopan neuvoston sosiaalisten oikeuksien komitea on moittinut Suomen s osiaaliturvaetuuksien vähimmäistasoa riittämättömäksi jo vuonna 2015 .
 – Valitettavasti poliittinen ilmapiiri on vuosien mittaan painunut siihen suuntaan, että vastuu omasta elannosta vieritetään kokonaan vaikeuksissa olevan ihmisen omalle kontolle. Siitä huolimatta, että yhteiskunnan turvaverkko on se, jonka pitäisi ottaa hädässä oleva vastaan. Niin sanoo laki.
 THL_n tutkimuspäällikkö Minna Kivipelto sanoo suoraan: poliittinen ilmapiiri on muuttunut vuosien varrella niin, että vähävaraista pidetään oman onnensa seppänä ja köyhyys on kiinni itsestä.  Jouni Immonen / Yle
 Minna Kivipelto antaa esimerkin.
 – Ihmisellä voi olla pahimmillaan jopa 90 päivän karenssi työttömyysrahan saantiin. Siitä huolimatta olisi elettävä jotenkin. Rahaa ei tule mistään. Jos on ulosottovelkoja, ei ehkä saa edes toimeentulotukea. Eli mistä tällainen ihminen saa rahaa?
 Monet häpeävät heikkoa tilannettaan, Titi Gävert sanoo.
 – Kyllä se häpeä kulkee mukana. Ihmisiä syyllistetään köyhyydestä ja siitä, miten tällainen taloudellinen tilanne voi jatkua vuosia, jopa vuosikymmeniä. Kyllähän meillä pitäisi olla sellainen yhteiskunta, jossa ihmiset saisivat riittävästi ruokaa. Ilman että täytyy turvautua hyväntekeväisyyteen.
 Korona vei pahimmillaan monelta ainoan lämpimän ruuan
 Minna Kivipelto luettelee syitä tilanteen kärjistymiseen ja siihen, että avustusjärjestöjen pakeilla näkyy yhä enemmän uusia avunhakijoita.
 – Korona-aikana muun muassa köyhät perheet ovat paikanneet kouluruokailun puutetta leipäjonotuksella, Kivipelto sanoo.
 Pitkän aikaa jatkunut kehitys tulee näkyviin, Titi Gävert pohtii.
 Jopa sosiaalitoimistoista on ohjattu ihmisiä ruokajonoihin ja hyväntekeväisyysjärjestöjen pakeille.  Arash Matin / Yle
 – Meillä on myös työssäkäyviä köyhiä mittava joukko. Pienimpien palkkojen taso on niin matala ja osa-aikaisesti työssäkäyvien tuntimäärät niin pieniä, ettei sillä rahalla elä. Ihmiset tarvitsevat elantonsa lisäksi täydentävää tukea. Sitä haetaan nyt esimerkiksi ruoka-avusta, Gävert sanoo.
 Kun korona jylläsi pahimmillaan, paikkoja pantiin kiinni ja suljettiin palveluita.
 – Esimerkiksi avoimen kynnyksen toimintapaikkoja ja asukastupia suljettiin. Päivätoiminta oli keskeytyksessä paikoissa, joissa moni oli saanut ehkä päivän ainoan lämpimän ateriansa. Ruokaa on sitten haettu ruoka-avusta, kertoo Minna Kivipelto.
 Kirkon ja järjestöjen ruoka-apua tarvitsee alustavien tutkimusten mukaan kaksinkertainen määrä ihmisiä verrattuna pandemiaa edeltävään aikaan: Enemmän lapsiperheitä, työttömiä,nuoria ja työssäkäyviä sekä eläkeläisiä. Jopa 200 000 ihmistä vuosittain.
 Tarvetta apuun on ollut enemmän kuin mihin avustusjärjestöt ja kirkko ovat pystyneet vastaamaan.
 Lisäksi suuria mullistuksia palveluihin ovat aiheuttaneet toimeentulotuen uudistus vuonna 2017 ja mielenterveyspalvelujen pitkään jatkunut alasajo.
 Yhteisöruokailulla on koetettu poistaa ihmisten pakottamista jonoihin.
Kokoontumisrajoitusten vuoksi yhteiset ruokailuhetket pantiin tauolle pitkiksi ajoiksi. Nyt lämmintä ruokaa saa jälleen.
Ruokailijat kehuvat keittiöpäällikkö Tuula Lempistä siitä,että hän ehtii kysellä ihmisten kuulumisia.  Arash Matin / Yle
 Kun yhteisöllisiä ruokailuja lopetettiin koronapandemian takia, jaettavien ruokakassien määrä kasvoi. Viime vuonna esimerkiksi seurakuntien diakoniatyössä jaettujen ruokakassien määrä kaksinkertaistui koronaa edeltävästä vuodesta. Vuonna 2020 jaettiin yli 260 000 ruokakassia.
 Kuluvana vuonna kasvu on ollut vieläkin rajumpaa: tähän mennessä jaettu jo 570 000 ruokakassia.
 Lue lisää:
 MOT: Leipäjonosta miljoonaluokan ruoka-avuksi
 Valtio alkoi tukea vähävaraisten ruoka-apua, mutta kenttä on yhä riitaisa ja sekava – ruokaa viedään ulkomaille ja jonon voi ohittaa rukoilemalla

Koska rahat eivät riitä, Petri Salminen jonottaa hapankorppua ja säilykkeitä – korona-aika paljasti, miten perusturva vuotaa


Summary: Fitchin julkaisemassa arviossa ennustetaan, että Suomen talous kasvaisi tänä vuonna 3,5 prosenttia. Ensi vuodelle Suomeen ennustetaan 2,9 prosentin kasvua. Suomen valtion luottoluokitus säilyi AA+-tasolla.

Luottoluokituslaitos Fitch Ratings on pitänyt Suomen luottoluokituksen näkymät vakaina. Laitos ei muuttanut Suomen valtion luottoluokitusta ja se säilyi aiemmalla AA+-tasolla.
 Fitchin julkaisemassa arviossa ennustetaan, että Suomen talous kasvaisi tänä vuonna 3,5 prosenttia. Ennuste on matalampi kuin AA-kategorian valtioiden keskiluku, joka on 4,5 prosentissa.
 Suomessa kuitenkin talous taantui viime vuonna vähemmän kuin monissa muissa paikoissa. Kun Suomessa talous supistui Fitchin mukaan 2,9 prosenttia, euroalueella vastaava luku oli 6,4 ja AA-tasolla olevissa maissa 6,1.
 Tulevalle vuodelle Suomeen ennustetaan yhä 2,9 prosentin kasvua.
 Arviossa sanotaan, että Suomen bruttokansantuote ylitti tämän vuoden toisella neljänneksellä koronapandemiaa edeltävän tason. Samoin työllisyys on palautunut pandemiaa edeltäneelle tasolle. Pandemian aiheuttama epävarmuus varjostaa kuitenkin yhä taloutta, mutta Fitch uskoo, että Suomessa viranomaiset tukevat taloutta tarvittaessa.
 Luottoluokituslaitos toteaa, että pandemiaa edeltävät haasteet ovat yhä läsnä. Sellaisia on esimerkiksi työikäisen väestön väheneminen.

Fitch piti Suomen luottoluokituksen aiemmalla tasolla ja arvioi näkymät vakaiksi