Summary: Viktor Toikkasta kiehtovat kokeelliset tavat tehdä musiikkia. Aiemmin hän teki musiikkia esimerkiksi kasveilla. Äänitaiteilijan mielestä säveltäjyyttä mystifioidaan liikaa  ja hän haluaisi tehdä siitä helpommin lähestyttävämpää.

Kuka saa säveltää ja kuka on säveltäjä? Sitä on viime aikoina pohtinut taideyliopisto Sibelius-Akatemiassa musiikkiteknologiaa ja säveltämistä opiskeleva  Viktor Toikkanen .
 – Usein ihmiset, jotka tekevät elektronista musiikkia tietokoneella, eivät koe olevansa säveltäjiä. Usein asiaa perustellaan sillä, että siinä vaiheessa kun musiikki on nuoteilla, sinusta tulee säveltäjä. Mutta tietokoneohjelmalla tehdyn musiikin voi helposti kääntää toisella ohjelmalla nuoteiksi. Tuleeko sinusta siis sillä hetkellä säveltäjä, kun konvertoit mididatan nuoteiksi?
 Toikkasen mukaan säveltäjyyttä mystifioidaan liikaa ja sitä hän haluaisi tällä hetkellä purkaa. Hänen mielestään kulttuurissamme ajatellaan niin, että säveltäjän täytyy ensin syntyä musikaalisesti lahjakkaana ja aloittaa soitinopinnot alle kouluikäisenä, jotta voi ryhtyä säveltäjäksi nuorena aikuisena.
 – Haluaisin muuttaa ihmisten käsityksen säveltämisestä ja tehdä siitä helpommin lähestyttävää.
 Illuusiota säveltäjyyden virtuoosivaatimuksista Toikkanen pyrkii rikkomaan ruohonjuuritasolta. Tällä viikolla Toikkanen jakoi musiikin tekemisen iloa  aikuisille suunnatulla äänitaiteen ja elektronisen musiikin kaupunkileirillä .
 Viktor Toikkanen käyttää yhtenä työvälineenään äänityksessä myös henkareita. Kyseessä on Avara luonto -ohjelman äänittäjän Chris Watsonin kehittämä henkaritekniikka mikrofoneille. Henkari on kevyt ja monikäyttöinen teline äänitykseen. Kristiina Lehto / Yle
 Koodattua rytmimusiikkia
 Toikkanen innostui säveltämisen tekemisestä helpommin lähestyttävämmäksi etenkin algorave-kulttuurin myötä, jota hän yrittää tuoda myös Suomeen. Britanniasta lähtöisin olevassa kulttuurissa esiintyjät koodavat musiikkia livenä.
 Livekoodaaminen ei toki ole niin pitkäjänteistä puuhaa kuin perinteinen koodaaminen, sillä musiikin koodaamiseen tarkoitetut ohjelmat nopeuttavat prosessia huomattavasti. Toikkasen mukaan ohjelmat on suunniteltu niin, että mahdollisimman pienellä määrällä merkkejä syntyy ääntä.
 – Elektroninen musiikki on aika abstraktia ja yleisölle voi olla hankalaa hahmottaa mitä siellä lavalla oikein tapahtuu. Livekoodaamisessa esiintyjän tietokoneen näkymä on projisoituna jonnekin yleisön nähtäväksi. Yleisö siis näkee, että nyt tuo käynnistää koodin pätkän ja se tuottaa tämän musiikin mitä me kuullaan.
 Livekoodauskeikkoja itsekin vetävä Toikkanen on yksi Algorave Helsinki -järjestön perustajista. Ryhmä järjesti ennen korona-aikaa esimerkiksi koodauskerhoja Helsingin keskustakirjasto Oodissa.
 – Hienoa tekstipohjaisessa musiikin tekemisessä on se, että tarvitset vain tietokoneen ja kirjoitustaidon. Ohjelmistotkin ovat ilmaisia. Koska tekniikka ei vaadi fyysistä soittotaitoa, se on paljon inklusiivisempaa ja mahdollistaa musiikin tekemisen ilon monille.
 Tekno on lähellä sydäntä
 Syntaxjuggalo, Zaum, Jodelboys ja Vialliset. Monen esiintyjänimen ja kollektiivin alla levyjä pyöritellyt Toikkanen on tunnettu aktiivi Helsingin teknopiireissä.
 Elektronisen musiikin kärpänen puri Toikkaseen teini-iässä. Vaikutteiksi Toikkanen mainitsee isän ostaman legendaarisen Roland Juno-106 -syntetisaattorin ja Pan Sonic -yhtyeen.
 – Äiti oli opiskellut Pan Sonic -yhtyeen Ilpo Väisäsen kanssa ja meillä on paljon yhteisiä tuttuja tän Väisäsen kanssa. Monesti koitin kuunnella Pan Soniccia, mutta se ei koskaan kolahtanut, kunnes teini-ikäsenä se aukesi ja underground-reivit rupesivat kiinnostamaan.
 Jo 16-vuotiaana hän soitti ensimmäisen dj-keikkansa ja suuri osa sen jälkeisestä elämästä on mennyt teknon parissa puuhaillessa. Samalla Toikkanen opetteli musiikin tekemistä.
 – Ihan alunperin soitin rumpuja bändeissä, mutta jossain vaiheessa se bändimeininki vaihtui syntetisaattoreihin ja rumpukoneisiin.
 Oudot tavat tehdä musiikkia viehättävät
 Suurelle yleisölle Toikkanen on luultavasti melko tuntematon nimi, vaikka hän on ollut mukana isoissa suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa äänittäjänä. Viimeisin oma musiikillinen projekti Toikkasella on ollut säveltää Elokapinan mielenosoituksesta kuvatusta videosta teosta puhallinkvintetille.
 Toikkasta viehättävät erikoiset tavat tehdä musiikkia. Hän on tehnyt musiikkia esimerkiksi kasveilla, josta  hän kertoi Ylen jutussa kolme vuotta sitten . Toikkanen kertoo kyllästyvänsä asioihin nopeasti, minkä vuoksi hän etsii aina uusia tekniikoita ja tapoja tehdä musiikkia. Kokeellisuuden pariin ajaa myös säveltämisen ajoittainen yksinäisyys.
 – Minun taustani on yhdessä tekemisessä ja näkisin, että ne ne eri tavat tehdä musiikkia ovat hieman kuin bändikavereita. On jotenkin helpompi reflektoida omaa tekemistä, kun siinä on mukana jotain itsensä ulkopuolisia tekijöitä.
 Livekoodaamista ja kasvimusiikkia yhdistää Toikkasen mielestä niiden yllätyksellisyys. Molemmissa musiikkia syntyy osittain satunnaisuuden kautta. Kokeellisesti tehty musiikki on Toikkaselle tutkimusmatka, josta ei aina tiedä mihin se tulee päätymään ja mitä sieltä löytyy.
 – Säveltämisessä on niin iso toisteisuuden vaara. Näissä tekniikoissa pystyn tavallaan itse ottamaan askeleen taaksepäin ja olemaan edes hetkellisesti kokijana siinä tilanteessa. Tulee se fiilis, että taikuri oli itsekin yllättynyt. Teinkö minä tämän oikeasti?

Äänitaiteilija Viktor Toikkanen tekee kokeellista musiikkia jopa kasvien värähtelystä: "Haluaisin muuttaa ihmisten käsityksen säveltämisestä"


Summary: Kerromme päivän uutiset ja puheenaiheet nopeasti.

Taliban vallannut Jalalabadin, pääkaupunki Kabul äärijärjestön ympäröimä
 Äärijärjestö  on ottanut  sunnuntaina haltuunsa Jalalabadin kaupungin Kabulin itäpuolella, lähellä Pakistanin rajaa. Yhdysvallat on aloittanut lähetystönsä evakuoimisen Afganistanin pääkaupungissa Kabulissa, kertoo uutistoimisto Reuters. Samaan aikaan äärijärjestö Taliban lähestyy kaupunkia.
 Suomeen on tulossa pitkään odotettu positiivinen luottotietorekisteri
 Positiivisella luottorekisterillä pyritään estämään ylivelkaantumista. Kimmo Hiltunen / Yle
 Perustettavasta uudesta  luottorekisteristä  luotonmyöntäjät näkevät lähes reaaliaikaisesti lainanhakijan velat ja tulot. Hallitus haluaa rekisterin estävän ennen muuta suomalaisten ylivelkaantumista. Tavoitteena on saada uusi rekisteri käyttöön keväällä 2024.
 Räppäri, näyttelijä Fanni Noroila: "Omasta elämästäni kertomisen ei pitäisi olla aktivismia" – Noroila kertoo kipupisteistään avoimesti, jotta voi auttaa muita
 Fanni Noroila Jorge Gonzalez / Yle
 Kulttuurivieras, Sofa-yhtyeen  Fanni Noroila  on kahdeksan vuoden aikana ehtinyt kokea Suomen hiphop-kulttuurin huonot puolet. Hänen mukaansa mikään ei muutu edes nykyisen metoo-keskustelun myötä, jos valtaapitävät eivät kiinnostu asiasta. Hänen keinonsa taistella epäoikeudenmukaisuutta vastaan on rohkaista muita marginaalissa eläviä löytämään oma äänensä.
 Kiina rakentaa Xinjiangista maailman valvotuinta teemapuistoa
 Kiina on rakentanut Kashgarin vanhankaupungin uudestaan vuosikymmen sitten.  Kirsi Crowley / Yle
 Vainotusta uiguurialueesta  on muokattu matkakohde kiinalaiseen makuun. Yle vieraili Xinjiangin maakunnassa uiguurialueella, jonka kulttuurin Kiina on nitistänyt vain varjoksi entisestään ja valjastanut sen viihdyttämään turisteja.
 Pakotteista Kiina ei välitä. Se kasvattaa Xinjiangin tekstiiliteollisuutta, vaikka tutkijat ovat kertoneet pakkotyöstä tehtaissa ja pelloilla.
 Sää jatkuu epävakaisena
 Ilmatieteen laitos
 Sunnuntaiaamuna on etenkin etelärannikolla mahdollisuuksia voimakkaille ukkospuuskille sekä runsaille sateille. Suuressa osassa maata päivä on sateinen ja lämpötila jää 20 asteen alapuolelle.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Taliban valtasi Jalabadin, Suomeen tulossa positiivinen luottotietorekisteri, Kiina rakentaa maailman valvotuinta teemapuistoa


Summary: Omakotitalojen homeongelmat ovat vähentyneet uusien määräyksin myötä. Home on kuitenkin asunnoissa yleisin terveyteen vaikuttava ongelma.  Nykyisellä tietämyksellä osataan rakentaa hyviä taloja, mutta uudet ideat ovat tervetulleita.

Asikkalalainen  Jouni Hirvonen  purki työkseen taloja yli neljäkymmentä vuotta. Hänellä oli tapana kurkata purettavan talon sisään oppiakseen, mikä rakentamisessa oli mennyt vikaan.
 Kun Hirvonen joutui purkamaan kaksi kolme vuotta vanhaa homeongelmaista kotia, hän päätti, että rakentaa vielä kestävän talon.
 – Normaalipalkkaiset ihmiset, jotka ostavat talon, eivät voi rakentaa enää toista. Jos kymmenen vuoden päästä tulee hometta, siitä tulee lähes arvoton. Ei sellaista voi sallia.
 Janne Nykänen / Yle
 Hirvonen on rakentanut jo yli neljäkymmentä taloa hyödyntäen keräämiään tietoja. Nyt hän on rakentanut Asikkalan Vääksyssä sijaitsevalle hirsitaloalueelle mallitalon, jonka tarkoitus on olla täydellinen.
 – Tämän parempaa en osaa tehdä. Tämä on tehty kaikkien oppien mukaan.
 Homeongelmia on uusissa taloissa yhä harvemmin
 Asumisterveysliitto Aste saa päivittäin yhteydenottoja ihmisiltä, jotka kärsivät homeongelmasta. Home on yleisin asumisterveyteen vaikuttava ongelma. Myös pintamateriaaleista haihtuvat päästöt ovat yleinen ongelma. Moni saa oireita esimerkiksi tapeteista, liimoista ja tasoitteista ilmaan haihtuvista kemikaaleista.
 Asteen toiminnanjohtajan  Hannele Rämön  mukaan ihmisillä on erilaisia sietorajoja, kuinka paljon hometta tai yhdisteitä he sietävät.
 – Kun perheemme osti kerrostaloasunnon, halusin sinne 1960-luvun kaapin naapurista. Poistin vaurioituneet osat, pesin ja maalasin sen. Ei mennyt kauaa, kun poikani ei voinut tulla keittiöön kaapin aiheuttamien oireiden vuoksi, Rämö kertoo
 Tilanne on parantunut viime vuosina. Homeongelmia on aikaisempaa vähemmän uusissa omakotitaloissa. Ongelmat ovat yleisempiä vanhemmissa taloissa, mutta hometta löytyy kaikkina vuosikymmeninä rakennetuista taloista.
 – Rakennusvirheet eivät ole vieläkään ehtyneet. Esimerkiksi seinässä ei ole ilmarakoja tai salaojitus on puutteellinen. Vesikaton rakenteisiin ja yläpohjaan kelpuutetaan valmiiksi homehtunutta puutavaraa, joka vain käsitellään kemiallisesti esimerkiksi homepesulla, kertoo Rämö.
 Määräykset ovat kuitenkin parantuneet kosteudenhallinnan osalta, ja uusiin omakotitaloihin rakennetaan koneellinen ilmanvaihto. Rämön mielestä nykyisillä määräyksillä ja materiaalivalinnoilla päästään rakentamisessa kelpotulokseen. Kehitykselle on hänestä kuitenkin aina varaa.
 Jouni Hirvosen rakentama mallitalo on nostettu ilmaan teräspaalujen varaan. Janne Nykänen / Yle
 Palataan Asikkalaan. Millaiset ratkaisut suojelevat Jouni Hirvosen "täydellistä" taloa homeelta ja muilta terveyshaitoilta?
 Teräspaalut pitävät talon ilmassa
 Hirvosen talo erottuu muista jo lilalla värillään. Edestä talo näyttää melko tavalliselta hirsitalolta, mutta sivulta päin voi huomata talon erikoisen piirteen: se on ilmassa. Mallitalo on nostettu kuudentoista teräspaalun varaan.
 Hirvosen mielestä talojen sokkelit rakennetaan yleensä liian mataliksi, jolloin betonia pitkin kasvavat itiöt pääsevät lopulta kiinni talon muihin rakenteisiin, mikä aiheuttaa hometta.
 – Sokkeli pitäisi rakentaa seitsemänkymmentä senttiä korkealle, mutta kaikki sanovat, että se on rumaa. Mitä väliä, kunhan on ehjä ja terveellinen.
 Paalut ovat Hirvosen ratkaisu siihen, ettei korkean sokkelin tarvitse rumentaa taloa.
 Lisäksi talon ilmaan nostaminen on tarkoitus suojella radonilta. Radon on maaperässä syntyvää radioaktiivista kaasua, joka aiheuttaa sisäilmassa keuhkosyöpää. Säteilyturvakeskuksen mukaan Suomessa radonin aiheuttamaa  keuhkosyöpää todetaan vuosittain  noin kolmellasadalla ihmisellä.
 Hirvosen mielestä betoni on vaarallinen rakennusaine, joka ei suojaa säteilyltä. Betonin sijaan talossa on käytetty kipsiä.
 – Saatte nähdä, ettei betonia käytetä tulevaisuudessa missään muualla kuin talojen alapuolella, jos sielläkään. Se on erinomainen rakennusaine esimerkiksi siltoihin, mutta ei taloihin.
 Talon seinissä ja katossa on käytetty mäntyä sen terveysominaisuuksien vuoksi. Janne Nykänen / Yle
 Astutaan taloon sisään. Tuulikaapin jälkeen avautuu iso olohuone-keittiötila. Huoneen kaikki seinät ja katto ovat mäntyä. Hirvonen halusi käyttää pihkapuuta sen hyvien ominaisuuksien vuoksi: esimerkiksi  bakteerit kuolevat männyn pinnalla . Puuta ei ole tarkoitus maalata peittoon.
 – Tämä talo ei ole sellaiselle, joka haluaa laittaa seinän punaiseksi ja toisen siniseksi, ja sitten toisinpäin.
 Talossa on varauduttu myös käyttövirheistä johtuviin homeriskeihin. Talosta täytyi määräysten mukaan tehdä puolitoistakerroksinen, mutta Hirvonen päätti kääntää ajatuksen ylösalaisin rakentamalla puolikkaan kerroksen alakertaan. Siellä sijaitsee sauna ja suihku. Jos alakerrassa jostain syystä tapahtuisi vesivahinko, ei koko talo ole homeessa.
 Tavoitteena ainakin sata vuotta kestävä talo
 Jouni Hirvonen on halunnut tehdä talosta ekologisen. Siksi rakennustarpeita on haettu läheltä paikallisesta rautakaupasta, vaikka se ei aina ollut halvin vaihtoehto.
 Seinissä ja katossa on käytetty eristeenä kierrätetystä puukuidusta tehtyä ekovillaa. Eristystä on käytetty tavallista enemmän, jotta lämmitykseen ei mene paljon energiaa.
 – Esimerkiksi katolle laitoin 70 senttiä ekovillaa. Kaikki sanovat, että 50 senttiä riittää, mutta ei riitä, jos halutaan, että lämpö säilyy useamman päivän sähköjen katkettuakin. Purkaessa olen huomannut, että villa myös painuu 10–15 senttiä ajan kanssa. Se täytyy ottaa huomioon, jotta sadankin vuoden päästä villaa on tarpeeksi.
 Keittiön tasot ovat kiveä, koska Hirvonen on työskennellyt myös kivimiehenä. Lieden yläpuolella käryt imee liesituulettimen sijaan aktiivihiilisuodatin. Näin ruuanlaitossa syntyvä lämpö ei mene hukkaan. Janne Nykänen / Yle
 Hirvonen on laskenut, että mallin mukaisen talon rakentaminen on noin kymmenen prosenttia tavallista taloa kalliimpaa, mutta hän uskoo pienten lämmityskustannusten ja talon pitkän eliniän maksavan nopeasti itsensä takaisin.
 – Tavoite on sata vuotta. Kestää se enemmänkin, mutta saa nähdä, olenko silloin sitä näkemässä.
 Talo on mallitalo, jolla Hirvosen on tarkoitus esitellä muille oivalluksiaan. Kun talo myydään, ehtona on, että vierailijat pääsevät esittelykierrokselle pientä korvausta vastaan.
 Takapihalta puuttuu vielä pihatöitä, ja parvekkeen lasi on asentamatta. Hirvosella on jo suunnitelmana rakentaa viereiselle tontille vieläkin parempi talo. Uutta projektia varten hän aikoo tuoda Siperiassa hitaasti kasvanutta puuta Suomeen.
 Lue lisää:
 "Itkin, kun homekoirat merkkasivat lähes joka seinustan talostamme", sanoo Anna Penttilä – unelmakoti muuttui 100 000 euron velaksi
 Kunnalta ostettu kyläkoulu olikin homepommi, joka vei rahat ja lasten terveyden – ”Poika tuli itse sanomaan, ettei enää jaksa täällä”
 “Näky oli kuin märkä rätti vasten kasvoja” – unelmakoti paljastui hometaloksi
 Yksinhuoltajaäiti korjaa hometaloa joukkorahoituksella – tavalliset ihmiset osallistuvat kustannuksiin ostamalla kampanjatuotteita

Jouni Hirvonen purki taloja yli 40 vuotta ja uskoo nyt rakentaneensa täydellisen omakotitalon: "Tämä on tehty kaikkien oppien mukaan"


Summary: Olympiakisoissa on mitelty aikanaan taidelajeissa. Ne jäivät pois Helsingin olympialaisista lähtien.

Sitä voi olla vaikea uskoa nyt, mutta satakunta vuotta sitten Kansainvälisellä olympiakomitealla oli ongelma. Kukaan ei ollut kuullutkaan olympialaisista, ja koko touhu oli lähinnä pienen porukan kisailua. Ensimmäiset modernit olympiakisat pidettiin 1896 Ateenassa, mutta edes muutamassa maailmannäyttelyssä piipahtaminen ei tuonut mittelöille riittävästi mainetta.
 Modernien olympialaisten isä, paroni  Pierre de Coubertin , päätyi seuraavaan järjenjuoksuun: olympialaisten on lähennyttävä enemmän antiikin kisojen esimuotoaan. Ratkaisu: lisätään urheilun rinnalle taidelajeja.
 Siispä vuonna 1912 olympialaiset saivat painin, juoksemisen ja muun rehkimisen rinnalle viisi uutta lajia: musiikin, kirjallisuuden, arkkitehtuurin, maalaustaiteen ja kuvanveiston.
 Koska ajatus on nykyolympialaisia katsoessa käsittämätön, kysytään asiaa olympialaisiin outouksiin perehtyneeltä tietokirjailija, toimittaja  Lasse Erolalta . Oliko siis muinaisissa Kreikan olympialaisissa taidelajeja?
 – Olihan siellä näitä; keisari Nero voitti luutun soiton mestaruuden, Erola toteaa.
 Niinpä tietenkin. Mutta miten Suomi, talviurheilun maa, koskaan menestyi modernien olympialaisten taidelajeissa, ja missä kohtaa natsit astuvat kuvaan?
 Runoilija Aale Tynni kirjoitti Hellaan laakeri -runon alun perin Suomen suurkisoihin 1947.  Heikki Oksanen/Yle
 Suomen olympiamitalit taidelajeissa Urho Karhumäki , kultamitali vuoden 1936 olympiakisoissa  epiikkakirjallisuuden sarjassa . Voitto tuli 395-sivuisella romaanilla  Avoveteen . Aale Tynni , kultamitali vuoden 1948 olympiakisoissa  taidelajien lyriikkasarjassa  runosta nimeltään  Hellaan laakeri . Yrjö Lindegren , kultamitali vuonna 1948  asemakaava-arkkitehtuurista kaupunkisuunnittelusarjassa.  Mitali myönnettiin Varkaudessa sijaitsevan Kanavasaaren urheilukeskuksen asemakaavasta. Kalervo Tuukkanen,  hopeamitali vuonna 1948 musiikissa,  orkesterisävellysten sarjassa  teoksella  Karhunpyynti. Ilmari Niemeläinen , pronssimitali vuonna 1948 asemakaava-arkkitehtuurissa. Mitali myönnettiin Kemin urheilukeskuksen suunnitelmasta. Näiden lisäksi Suomi sai kaksi kunniamainintaa, molemmat vuoden 1948 olympialaisissa;  Heikki Asunta  kirjallisuuden sarjassa ja  Einar Englund  musiikin sarjassa.
 Aale Tynniä on kutsuttu jopa kenties  Suomen tuntemattomimmaksi olympiavoittajaksi , mutta ei liene montaa suomalaista, joka osaisi nimetä muitakaan taidelajimitalisteja. Erolan mukaan taidelajivoittajat jäivät pitkälti 1950-luvulle ja painuivat sittemmin unholaan.
 Se ei ole vain suomalainen ilmiö. Taidevoittajia ei Erolan mukaan juuri muistella maailmallakaan. Osittain syynä on se, ettei taidelajeihin osallistunut valmiiksi tunnettua hahmoa, joka olisi siten niittänyt mainetta vielä voittajana.
 – Esimerkiksi  Jean Sibelius  ei koskaan lähettänyt yhtäkään nuottivihkoaan olympialaisiin, Erola huomauttaa.
 Hän täsmentää, että taidelajitkin jakautuivat eri alalajeihin. Arkkitehtuurissa oli sarjat asemakaava-arkkitehtuurille ja rakennusarkkitehtuurille; kirjallisuudessa lyriikalle, romaaneille ja näytelmillekin joissain kisoissa. Musiikissa kisattiin neljässä eri sarjassa:  orkesteri-, instrumentaali-, soolo- ja kuoromusiikissa .
 Ja ei, taidelajeissa ei kisattu niin, että muutaman olympiapäivän aikana rustattaisiin runoja ja musiikkia raivokkaalla tahdilla. Erola kertoo, että teokset lähetettiin etukäteen; riitti, että ne olivat valmistuneet viimeisen olympiadin eli nelivuotisen kauden aikana. Aiheen puolesta teoksen tuli olla urheilun innoittama.
 Saksan tunnustus ja rakentamattomat suunnitelmat
 Suomen taidelajimitaleista varhaisimman sai Urho Karhumäki  Avoveteen -romaanillaan. Kultamitali tipahti vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa – niissä, joita  natsi-Saksa luotsasi suurena pr-juhlanaan .
 Erola kertoo, että kirjallisuuden kilpailutyöt sai kirjoittaa millä tahansa kielellä, mutta niistä piti lähettää tiivistelmä kansainväliselle olympiakomitealle englanniksi, ranskaksi tai saksaksi. Tuomaristo teki päätöksensä tiivistelmän perusteella. Karhumäki ei ollut edes kirjoittanut romaaniaan, vaan siitä lähetettiin synopsis, joka oli lopulta kirjan päätösluku.
 Teos kertoo Erolan mukaan köyhästä maalaispojasta, joka kohtaa vastoinkäymisiä pahassa kaupunkielämässä, ja palaa takaisin maalle. Siellä hän tapaa tytön, alkaa urheilla ja voittaa lopulta olympialaisissa.
 – Kirja sopi aikanaan oikein hyvin natsi-ideologiaan.
 Erola on esittänyt kirjassaan  Unohdetut olympiavoittajat – taidekilpailut olympiakisoissa 1912–1948  väitteen siitä, että Suomi saattoi saada kyseisen olympiakultamitalin kiitoksena lojaaliudestaan ja  osallistumisesta boikotin uhkaamiin Berliiniin olympialaisiin .
 Varkauden Kämäri, eli urheilukenttä, joka kuitenkin rakennettiin. Kuva on talvelta 2021. Antti Karhunen / Yle
 Hieman hassua on, ettei kumpaakaan arkkitehtuurissa voittanutta suunnitelmaa toteutettu. Niemeläisen suunnittelma Kemin urheilukeskukseksi  suorastaan katosi arkistoista . Lindegrenin suunnitelma Varkauden urheilukeskukseksi jäi sekin pitkälti rakentamatta.
 Alkuperäinen suunnitelma kuulostaa suureelliselta: Erola kertoo, että urheilukeskus olisi sijainnut Kämärinsaaressa, ja sinne Lindegren oli ajatellut tennis- ja lentopallokenttiä, yleisurheilu- ja jalkapallomahdollisuudet, soutustadionin kanavan viereen ja paikat jopa kesäteatterille ja sirkukselle.
 Erolan mukaan kunnanvaltuustossa tuli kuitenkin riitaa siitä, kuka maksaa viulut ja kuka paikan lopulta omistaa. Lindegrenin suunnitelmasta toteutuivat lopulta vaiin  urheilukenttä ja katsomo sekä maratonpolku ja uimala .
 Taidelajeja ei enää tarvita
 Taidelajit jäivät olympialaisten ohjelmasta 1948 – sinä vuonna, kun Aale Tynni, Yrjö Lindegren, Kalervo Tuukkanen ja Ilmari Niemeläinen keräsivät mitalejaan.
 Lasse Erolan mukaan syynä oli kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja, miekkonen nimeltään  Avery Brundage . Amerikkalainen Brundage oli kiivas amatööriurheilun kannattaja, ja vastusti kaikenlaista kaupallisuutta. Taidelajeihin osallistujat olivat taas pitkälti ammattilaisia alallaan – amatööriarkkitehti olisikin melko erikoinen konsepti.
 – Sehän on ajatuksenakin hölmö. Mitä siitä tulisi, jos sinä ja minä ruvettaisiin piirtelemään? Erola toteaa.
 Brundagen johdolla taidelajit päätettiin lopettaa heti Lontoon kisojen jälkeen. Tosin aivan kaikki eivät Erolan mukaan Kansainvälisessä olympiakomiteassa olisi halunneet laittaa lajeja jäihin. Suomelle, joka puuhasi jo vuoden 1952 Helsingin olympialaisia, olisi annettu lupa ottaa taidelajit vielä mukaan.
 Erola kertoo, että Helsingin kisojen järjestelykomitean toimikunnan puheenjohtaja Erik von Frenckell kuitenkin ilmoitti, ettei niiden järjestämiseen ollut enää riittävästi aikaa. Lajit jätettiin kisaamatta Helsingissä.
 Sen jälkeen olikin helppo päättää, ettei taidelajeja enää järjestettäisi ollenkaan.
 – Monesti on sanottu, että se oli Helsingin olympiakisojen järjestelytoimikunta, joka lopetti taidelajit, mutta se ei ole ihan koko totuus. Taustalla oli Kansainvälisen olympiakomitean vetkuttelu.
 Sinne siis jäivät taidelajit, mutta mitalistit jatkoivat tietenkin uraansa.
 Etenkin Tampereella syntyneen arkkitehti Yrjö Lindegrenin työt lienevät monelle tuttuja, vaikkei töitä olisikaan tunnistanut juuri hänen kädenjäljekseen. Ehkäpä hänen näkyvimpiä töitään on  yhdessä arkkitehti Toivo Jäntin kanssa  suunniteltu Helsingin Olympiastadion. Sitä on kutsuttu jopa  maailman kauneimmaksi olympiastadioniksi .
 Siellä kisattiin myös Helsingissä järjestetyt olympialaiset 1952 – ne, josta taidelajit jäivät pois.
 Lindegrenin suunnittelema, Helsingissä sijaitseva Käärmetalo on valittu kansainvälisesti merkittäväksi ja Olympiastadion puolestaan kansallisesti merkittäväksi modernismin arkkitehtuurin kohteeksi  DOCOMOMO (Documentation and conservation of modern movement) -järjestön rekisteriin .
 O niinkuin olympialaiset. Helsingin olympiastadion ilmakuvassa toukokuussa 2020. Silja Viitala / Yle
 Olympialaiset vaikuttavat olevan joustava kisa. Tokiossa kisattiin ensi kertaa  skeittauksessa, surffauksessa, kiipeilyssä ja karatessa .
 Entä ne taidelajit – pitäisikö ne palauttaa olympiaohjelmistoon?
 – Ei minun mielestäni, Erola vastaa.
 Hän ajattelee, etteivät taidelajit tulisi edelleenkään toimimaan käytännössä. Niiden arvosteleminen on käytännössä mahdotonta, ja ne ovat jo täyttäneet tarkoituksensa: olympialaisten tunnetuksi tekemisen.
 – Vuoden 1912 jälkeen olympiakisojen arvostus maailmalla nousi kovasti, osittain juuri siksi, että taidelajeilla osoitettiin yhteys antiikin Kreikkaan ja niiden olympiakisoihin. Kun se oli saavutettu, työhän oli tehty.
 Kuuntele myös:   Lyyrikko Aale Tynni oli runosarjan olympiakultamitalisti vuonna 1948
 Lue lisää:   Arkkitehtuuri ja kirjallisuus vaihtuivat skeittaukseen ja surffaukseen – tässä 8 oudointa olympialajia

Näistä Suomen olympiamitaleista tietää vain harva – voittoisaa rakennussuunnitelmaa ei toteutettu, kultaa voittanut romaani upposi natseihin


Summary: Kuopion kaupungin suuhygienistit ja hammashoitajat ovat tehneet suosittua somemateriaalia jo parin vuoden ajan. Tarkoitus on saada ihmiset hoitamaan hampaitaan paremmin kotona.

“Kyllä minä sen tiesin, mutta jotenkin en vain halunnut ajatella sitä”, vaikeroi Kuopion kaupungin suuhygienisti  Tuula Airaksinen  samaan tahtiin kuin Muumi-videolla. Tekeillä on video Tiktok-sovellukseen. Siinä kuvataan osuvasti sitä, kuinka moni varaa ajan hammashoidon vastaanotolle vasta kovin kipuilevana.
 Koolla on Kuopion suunhoidon oma sometiimi. Tiimin suosituinta Tiktok-videota on katsottu yli 300 000 kertaa. Tällä videolla näytetään, mitä hampaalle tapahtuu, kun se lilluu 24 tuntia happamassa juomassa kuten kokiksessa. Pointti on, että vesi on kaikista paras janojuoma
 Tiimin tekemät videot ovat saaneet myös joitain positiivisia kommentteja: "Hyvä Kuopio" ja "Kerrankin Kuopiossa jotain tällaista". Marianne Mattila / Yle
 Vuodesta 2019 saakka tiimissä on ollut mukana viisi työntekijää. Sisältöä tuottavat Tuula Airaksisen lisäksi hammashoitaja  Laura Karvonen  ja suuhygienisti  Senja Lappi . Sometusta tehdään muun vastaanottotyön ohessa.
 Ensimmäiset päivitykset tehtiin Facebookiin ja Instagramiin. Kaikilla kolmella on hurja halu tehdä sometyötä, koska sitä kautta tavoitetaan niin hyvin ihmisiä.
 Kuopiossa asuu yli 120 000 ihmistä. Julkisen hammashoidon maine on tunnetusti huono ja koronapandemian vuoksi se on ruuhkautunut pahasti. Viime vuonna kaupungin hammashoidossa jouduttiin perumaan yli 10 000 kiireetöntä aikaa koronavirustoimien vuoksi. Ruuhkaa puretaan muun muassa ostopalveluna.
 Odotushuoneessa potilasta esittävä Tuula Airaksinen haluaa huomiota sille, että lasten hampaiden harjaus on vanhempien vastuulla koko alakoulun ajan. Marianne Mattila / Yle
 Tiukasta tilanteesta huolimatta suunhoidossa halutaan satsata ennaltaehkäisevään työhön. Someen tehtävä materiaali sisältää herättäviä vinkkejä hyvästä suun terveydestä, mutta tavoitteena on tehdä myös hyvän mielen videoita.
 Vastaanotolla aika hurahtaa helposti poraushommissa
 Suurimman osan ajastaan normaalia hammashoitoa tekevällä sometiimiläisillä on kullakin selkeä käsitys hammashoidon tilanteesta.
 Esimerkiksi potilaalta kysytään aina vastaanotolla hampaiden harjaustahdista, mutta välttämättä aika ei riitä paneutua syvemmin tilanteeseen. Välillä koko varattu aika kuluu reikiä paikatessa.
 Tämä puolestaan kertoo paljon ihmisten suhtautumisesta asiaan. Vastaanotolle mennään vasta viimeisessä hädässä. Kun aikaa on, keskitytään suun terveyteen kädestä pitäen.
 – Moni sanoo, ettei tullut paikalle opettelemaan hampaiden harjausta, mutta meidän on siitä kerrottava. Lopullisessa vastuussa hampaistaan on kuitenkin potilas itse, Senja Lappi sanoo.
 Etualalla oleva Senja Lappi käy aina välillä kertomassa suun terveydestä 7-luokkalaisille. Tunneilla piirtoheitinkalvoista skannatut kuvat ovat vaihtuneet powerpoint-esityksiksi ja videoiksi. Marianne Mattila / Yle
 Vanhat opit ja uskomukset on myös syytä päivittää ajan tasalle ihmisten mieliin.
 – Hammaslääketieteen tutkimuksissa tulee esille koko ajan tietoa, joka muuttaa meidän tapoja työskennellä ja se näkyy ajansaatossa myös potilastyössä, Laura Karvonen kertoo.
 Huomiota pitäisi kiinnittää myös siihen, että me syömme ja juomme hampaat pilalle. Terveellinenkin ruoka aiheuttaa happohyökkäyksen ja hampaan kiille vaurioituu. Suositun videon aihe kiinnostaa, mutta silti happamista juomista on vaikea luopua.
 – Happamien juomien vaikutus kiilteelle on eroosio eli kiille sulaa niiden vaikutuksesta, Tuula Airaksinen muistuttaa.
 Hampaiden hoito kotona Hampaat pestään aamuin illoin kaksi minuuttia kerrallaan Hampaiden välit puhdistetaan päivittäin Jatkuvien happohyökkäyksien välttäminen, 5–6 kertaa vuorokaudessa on maksimi
 Ihmisen elämäntilanne vaikuttaa aina siihen, miten hän jaksaa huolehtia hampaistaan. Mielen ongelmat, eri sairaudet ja pelot näkyvät esimerkiksi aikuisten omahoidon vastaanotolla, jossa Lappi ja Karvonen tekevät päivittäistä työtään.
 Laura Karvonen korostaa ihmisen hienomotoriikan vaikuttavan siihen, miten hän pystyy harjaamaan hampaitaan. Harjan pitää ulottua joka puolelle hampaita. Marianne Mattila / Yle
 Hampaiden hoito hyvin yksilöllistä verrattuna muutaman vuosikymmenen taakse jolloin hammashoitolan vastaanotolla kävi kokonainen koululuokka kerrallaan. Samalla opetettiin harjaamaan hampaat oikein, purskutettiin ja fluoria ja syötiin punaisia plakkitabletteja. Sama saattoi toistua luokassa viikoittain.
 Nyt samaa vaikuttavuutta haetaan somen kautta.
 Tarvittaessa aikaa järjestyy omahoidon puolella
 Sometyön lisäksi kuopiolaisten hampaista pidetään huolta viemällä hoito mahdollisimman lähelle ihmistä ja antamalla sille aikaa.
 Lasten omahoito: Jos perheen lapsilla on paljon reikiä, vastaanotolle pyydetään koko perhe ja koko perhettä neuvotaan parempaan suun omahoitoon. Tarvittaessa tehdään yhteistyötä koulun ja sosiaalitoimen kanssa Aikuisten omahoito: Vastaanotolle varataan reilusti aikaa ja työ aloitetaan perusteellisella haastattelulla. Sen jälkeen tehdään suunnitelma, miten potilaat hoitavat hampaita kotonaan. Potilaan tilanteesta riippuen edetään pienin askelin. Kouluja kiertävät pop up -yksiköt, joiden välineistö mahtuu matkalaukkuun. Koulukkaat tavoitetaan tällä tavalla paremmin kuin, että heitä kutsuttaisiin yksitellen tarkastuksiin. Jos jollain alueella huomataan ongelmia, koululle voidaan kutsua suuhygienisti pitämään teematunteja.
 Syyskuun puolivälissä Kuopiossa alkaa KERTTU eli kertakäynnillä terve suu -vastaanotto. Tavoitteena on tehdä suun tarkastuksen yhteydessä mahdollisimman paljon tarvittavia hoitoja. Näin pystytään vähentämään yksittäisen asiakkaan käyntikertoja.
 Kuopiolaisille maailman terveimmät hampaat Elokuussa alkanut kampanja, joka näkyy julisteissa ja somessa Ihmisiä kannustetaan hoitamaan hampaitaan itse kotona Tavoitteena vähentää hampaiden reikiintymistä Tarkoitus on on myös välttää ientulehdus, joka saattaa muhiessaan aiheuttaa sairauden, jonka lopputuloksena hampaat irtoavat ikenistä
 Lue lisää:
 Hammashuollon ruuhkia puretaan vielä pitkään Kuopiossa ja Joensuussa – ylihammaslääkäri: "Emme ole yli vuoteen päässeet tekemään tarkastuksia hoivalaitoksissa"
 Kuopio tähtää maailman terveimpien hampaiden kotikaupungiksi – suunterveyden kampanja toi hampaiden hoitoon opastavat julisteet katukuvaan
 Vaarallista suusairautta löytyy myös nuorilta – näin yleinen ja vaarallinen parodontiitti saadaan kuriin

Hampaan kohtalo kolajuomassa koukuttaa nyt Tiktokissa – Kuopion hammashoidon sometiimi teki viraalihitin tutulla idealla


Summary: Kajaanilainen Karoliina Kuvaja keräsi podcastiinsa 50 synnyttäneen kokemuksia raskaudesta, synnytyksestä ja lapsivuodeajasta. Synnyttäneet olisivat toivoneet enemmän tietoa etukäteen erityisesti ensihetkistä vauvan kanssa.

Kun perheeseen syntyy lapsi, se mullistaa usein kaiken. Erityisesti vauvan ensimmäiset elinkuukaudet ovat intensiivistä aikaa, jolloin vanhemmat totuttelevat uuteen tulokkaaseen ja kaikkeen siihen, mitä hän tuo mukanaan.
 Tätä aikaa, tarkemmin sanottuna 12 viikkoa lapsen syntymän jälkeen, kutsutaan lapsivuodeajaksi. Tuona aikana synnyttänyt toipuu raskauden ja synnytyksen tuomista muutoksista kehoon – ja aloittaa matkansa vanhemmaksi.
 Kajaanilainen ammattidoula  Karoliina Kuvaja  on tehnyt Sydänääniä-nimistä podcastia, jossa yhteensä 50 synnyttänyttä on kertonut omasta raskausajastaan, synnytyksestä sekä lapsivuodeajasta.
 Kuvaja kertoo, että erityisesti lapsivuodeaika on tuonut monelle synnyttäneelle paljon yllätyksiä.
 Lapsivuodeaika sisältää hormonien heittelyä, synnytyksestä palautumista ja uuteen ihmiseen tutustumista – elämää mullistavia asioita, joista moni synnyttäjä olisi halunnut enemmän tietoa etukäteen.
 Tässä jutussa käydään läpi asioita lapsivuodeajasta, jotka yllättivät synnyttäneet.
 Synnytyskokemuksen merkitys
 Synnytyskokemuksella on Kuvajan mukaan suuri merkitys lapsivuodeajalle.
 – Jos synnytyksessä oli tapahtunut jotain henkisesti tai fyysisesti haastavaa, saattoi kokemus omasta selviytymisestä vanhempana kokea kolauksen.
 Positiivinen synnytyskokemus taas sai monelle synnyttäneelle tunteen, että kaikki on mahdollista.
 – Mutta osalla vaikeankin synnytyksen läpi käyneistä oli kokemus, että tämän jälkeen selviän mistä vain.
 Lapsivuodeajasta kirjan kirjoittaneen ja 30 vuotta kätilönä toimineen  Maila Deufelin  mukaan synnytyskokemus vaikuttaa myös synnyttäneen henkiseen hyvinvointiin ja terveyteen.
 Jotta synnytyskokemus olisi mahdollisimman hyvä, pitää hoitosuhteen olla turvallinen.
 Deufel sanoo, että synnyttäjällä tulee olla oikeus itseään koskevaan päätöksentekoon. Ja synnytystilanteessa kätilön on hyvä pysähtyä kunnolla kuuntelemaan synnyttäjää ja hänen toiveitaan.
 – Synnytys on osa vanhemmaksi kasvamisen prosessia. Ja parhaimmillaan vahvistaa synnyttäneen itsetuntoa.
 Synnytys kannattaa Deufelin mukaan käydä aina läpi hoitaneen kätilön kanssa. Varsinkin, jos sen aikana on tapahtunut jotain, josta synnyttäneelle jäi ikävä olo. Keskustelussa voi käydä läpi sen, miksi toimittiin mitenkin juuri siinä tilanteessa.
 Baby blues
 Synnytyksessä keho joutuu äärimmilleen ja sen aikana virtaa paljon hormoneja, kuten oksitosiinia ja serotoniinia. Niin paljon, että varat nollautuvat.
 Tämän hormonikyykkäyksen vuoksi moni synnyttäjä saattaa kokea muutoksia mielialassaan muutama päivän tai viikon kuluttua synnytyksestä.
 Osalle baby blues aiheuttaa pientä alakuloa ja toiset saattavat kokea jopa eräänlaisen henkisen romahduksen.
 – Synnyttänyttä voi alkaa esimerkiksi pelottaa, että vauva kuolee. Tai että itse kuolee. Siihen saattaa liittyä epätoivon tunteita ja epäilys omasta kyvystä olla vanhempi, Kuvaja kertoo.
 Tämän tyyppiset ajatukset saattavat yllättää, jopa ehkä säikäyttää synnyttäjän, jos siihen ei ole osannut valmistautua. Joillakin baby blues kestää muutaman päivän ja osalla se jatkuu pidempään.
 – Kaikilla synnyttäjillä tulee jonkinlainen hormonitoiminnan kyykky, ja se on ihan normaalia.
 Jos alakuloinen olo pitkittyy, voi kyseessä olla synnytyksen jälkeinen masennus, ja siihen on syytä hakea apua.
 Lue lisää:   Henna-Mari Luolamo piti vauvaansa sylissä vain siksi, että niin kuuluu tehdä – Tutkimus: hormonihoito auttaa osaa masentuneista äideistä
 Aggressiivinen hoivavietti
 Monia Kuvajan haastattelemia ensisynnyttäjiä yllätti voima, mikä vauvan syntymällä oli. Osalle heräsi aggressiivinen hoivavietti, mikä saattoi synnyttää voimakkaan halun olla rauhassa oman perheen ja uuden vauvan kanssa kotona.
 – Se on tosi oikein ja myös ihan evolutiivistä, että halutaan tutustua rauhassa omaan lapseen ja muuttuneeseen perheeseen.
 Karoliina Kuvaja on itse kahden lapsen äiti.  Timo Sihvonen / Yle
 Tähän liittyy myös halu pesiä, joka tarkoittaa Kuvajan mukaan sitä, että vauvaa pidetään paljon vaippasillaan omaa ihoa vasten. Ja että eletään päiviä niin, ettei vaihdeta päivävaatteita, syödään, mitä kaapista löytyy ja eletään vain vauvan rytmissä.
 – On hyvä, jos uudet vanhemmat pystyisivätkin pyhittämään sen lapsivuodeajan vauvan tarpeiden mukaan elämiselle. Keskittyä siihen uuteen hetkeen.
 Intensiivisyys
 Toisille pesiminen sopii paremmin kuin toisille. Osalle synnyttäneistä vauvan ensimmäisten kuukausien intensiivisyys ja sitovuus tuli yllätyksenä. Se, että on koko ajan kiinni vauvassa ja että yhtäkkiä arki pyörii täysin vauvan ja tämän tarpeiden ympärillä.
 Myös se saattoi yllättää, että totuttu vuorokausirytmi voi muuttua päälaelleen. Pienellä vauvalla ei ole vielä rytmiä, vaan se syö ja nukkuu kun on sen tarve - kelloa katsomatta.
 – Ensimmäisinä viikkoina vauva käytännössä asuu rinnalla. Etenkin ilta-aikaan vauva voi olla tissillä monta tuntia putkeen.
 Vaikka vauva olisi rinnalla tunteja, ei se tarkoita ettei maito riittäisi. Kuvaja kertoo, että näin toimimalla vauva tilaa maitoa ja varmistaa, että sitä riittää jatkossakin.
 Rakkaus ei aina synny heti
 Rakkaus vastasyntyneeseen vauvaan ei välttämättä synny heti. Tämä oli Kuvajan mukaan yllätys joillekin. Ja myös eräänlainen tabu.
 – Rakkauden sijaan ensimmäiset tuntemukset vanhempana saattavatkin olla väsymystä, kipua ja musertavaa vastuuta.
 Se ettei vauvan syntymä ole rakkautta ensi silmäyksellä on ihan normaalia. Kuvaja toteaa, että harvoin muissakaan ihmissuhteissa tapahtuu rakastumista silmänräpäyksessä.
 – Toivon, että synnyttäjät pystyisivät antamaan itselleen armoa. Vaikka ei heti muodostu sellainen palava, kiihkeä suhde, niin se syntyy pikkuhiljaa.
 Lue lisää:   Mitä jos vastasyntynyt ei tunnukaan tutulta ja omalta? Äitien synnytyksen jälkeisistä tunteista puhutaan onnellisena vauvakuplana, vaikka monelle todellisuus on raadollisempi
 Muistot omasta lapsuudesta
 Raskaaksi tuleminen tai viimeistään vanhemmaksi tuleminen voi herättää muistoja omasta lapsuudesta ja saada synnyttäjän miettimään suhdetta omiin vanhempiin.
 Kainuun soten psykiatrinen sairaanhoitaja ja perheterapeutti Kristiina Knuutinen kertoo, että raskaus tai synnytyksen jälkeinen aika nostaa tunnekokemuksia siitä, miten itseä on hoidettu vauvana.
 – Se voi tulla monelle yllätyksenä. Jos omassa lapsuudessa tai suhteessa vanhempiin on ollut jotain ongelmia, saattaa se aiheuttaa omassa vanhemmuudessa riittämättömyyden tunteita tai olon, ettei osaa olla vauvan kanssa.
 Ne ovat asioita, joista on Knuutisen mukaan hyvä puhua neuvolassa, koska sieltä on mahdollista saada apua.
 Minkälaisia kokemuksia sinulla on lapsivuodeajasta? Voit keskustella asiasta maanantaihin 16.8. kello 23:een.
 Lue myös:
 Vauva putkahti kotona ammeeseen, synnytys oli käynnissä tanssiesityksessä – he jakavat synnytystarinansa somessa ja ovat esimerkki muutoksesta
 Miksi synnyttäneet naiset eivät kerro näistä? – Kamalimmat lasten saamisen jälkeiset vaivat jäävät jakamatta

50 synnyttäjää kertoi kokemuksistaan ja kävi ilmi, että vanhemmudeen ensihetkistä ei puhuta tarpeeksi – nämä 6 asiaa tulivat monille yllätyksenä


Summary: Afganistanin kaaos ja länsimaiden turhautuminen ovat erittäin huonoja uutisia kaikille niille maille, jotka eivät pysy tolpillaan ilman ulkopuolista apua, arvioi Ylen ulkomaantoimittaja Mika Mäkeläinen.

Afganistanissa on 20 vuoden ajan kannettu vettä kaivoon. Ja heti kun ulkomaalaiset lopettivat veden kaatamisen, kaivo kuivui.
 Nykyhistorian massiivisin kriisinhallintaoperaatio ja jälleenrakennustyö osoittautui viimeistään tänä viikonloppuna äärimmäisen turhauttavaksi ja kalliiksi epäonnistumiseksi, jonka kitkeriä opetuksia sulatellaan vielä pitkään.
 Yritettiinkö liikaa? Loppuiko ulkomaiden kärsivällisyys kesken? Vai oliko koko hanke Afganistanin uudistamiseksi haihattelua alusta asti?
 Kaikki johtopäätökset maistuvat joka tapauksessa jälkiviisaudelta. Meillä ei ole kokemusta vaihtoehtoisesta historiasta. Emme tiedä, olisiko parempia vaihtoehtoja edes ollut.
 Taliban-liike palaa Afganistanissa valtaan 20-vuotisen kriisinhallintaoperaation jälkeen. AFP
 Soraäänet olivat harvassa, kun Yhdysvaltain johtama liittouma hyökkäsi Afganistaniin syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen vuonna 2001.
 Talibanin kukistaminen tuntui silloin moraaliselta velvollisuudelta, maksoi mitä maksoi. Ja sehän maksoi. Paljon enemmän kuin kukaan uskalsi kuvitella.
 Mutta kuinka kalliit ja karmeat seuraukset olisi ollut sillä, että Afganistan olisi säilynyt kansainvälisen terrorismin tukikohtana? Emme tiedä, joten emme voi verrata.
 USA:n aseet talibaneille
 Demokratia jäi haaveeksi, ja ääri-islamilaisen Taliban-liikkeen hirmuhallinto on taas astumassa valtaan.
 Se tapahtuu ärsyttävän helposti. Talibanin on tarvinnut vain näyttäytyä hallituksen joukoille, ja hallituksen sotilaat kokevat tilanteen toivottomaksi.
 Pikamarssi piiritettyyn Kabuliin kielii kapinallisten motivaatiosta ja itseluottamuksesta. Salamasodan seurauksena Taliban on saanut itselleen myös roimasti sotakalustoa.
 Yhdysvallat jätti Afganistanin turvallisuusjoukoille miljardien arvosta aseita ja varusteita, jotka ovat nyt päätymässä Talibanin haltuun. 20 vuoden aikana Yhdysvallat käytti Afganistanin hallituksen joukkojen  aseistamiseen yli 70 miljardia euroa  – pari tonnia jokaista afganistanilaista kohti.
 Ei olisi ihme, jos samoja aseita käytettäisiin vielä joskus amerikkalaisia ja muita ulkomaalaisia vastaan.
 Tuskin kuitenkaan ihan pian. Juuri nyt Talibanille on tärkeintä vakiinnuttaa valtansa Kabulissa, ja siksi sen kannattaa esiintyä sovittelevasti.
 Suomalaiset odottavat evakuointia Kabulista
 Afganistan on nyt menetetty Talibanille, mutta neuvottelut vallanvaihdon järjestelyistä ovat kesken.
 Sodan loppunäytös voi pahimmillaan äityä rumaksi, kuten aikoinaan Etelä-Vietnamin Saigonissa. Vuonna 1975 viimeiset amerikkalaiset ja heidän etelävietnamilaiset tukijansa evakuoitiin helikoptereilla katoilta, kaaoksessa ja kiireessä.
 Kabulin antautuminen tulee koskettamaan suomalaisia selvästi Saigonia enemmän, sillä Kabulin saartorenkaan sisällä on myös suomalaisia sekä  suomalaisten hyväksi työskennelleitä afganistanilaisia .
 Yhdysvallat evakuoi Kabulin-suurlähetystönsä henkilökuntaa myös helikoptereilla. Wakil Kohsar / AFP
 Afganistanin varjo tulee ulottumaan kauas. Vaikka koko läntinen maailma rahoitti operaatiota avokätisesti, se ei riittänyt.
 Suomelle Afganistanin operaatio on tähän asti maksanut  noin 850 miljoonaa euroa .
 Kun Kabulin tomut on karistettu, Suomenkin pitää arvioida uudelleen, miten Suomen suurinta kehitysavun saajaa kannattaa tai edes voi jatkossa auttaa.
 Afganistanin kaaos ja länsimaiden turhautuminen ovat erittäin huonoja uutisia kaikille niille maille, jotka eivät pysy tolpillaan ilman ulkopuolista apua.
 Afganistanin traumaattisten kokemusten jälkeen mitä tahansa apua annetaan entistä kitsaammin. Afganistan antoi propagandavaltin niille, joiden mielestä kehitysmaat setvikööt omat ongelmansa.
 Vaikka kuulostaisi helpolta pestä kädet muiden ongelmista, se ei ole mikään ratkaisu. Maailmamme on yhä tiiviimmin yhtä kylää, jossa kaikki vaikuttaa kaikkeen.
 Afganistanin ja muiden maiden romahdus näkyy meilläkin viimeistään silloin kun epätoivoiset siirtolaiset pyrkivät turvaan Suomeen. Siksi Afganistania ei voi jatkossakaan jättää vain Talibanin mielivallan armoille.

Analyysi: Talibanin salamasota antoi katkeran opetuksen ulkopuolisille


Summary: Kun kaikki halukkaat ovat jossain vaiheessa saaneet kaksi koronarokotusta, on kysyttävä, keitä rajoituksilla sen jälkeen vielä suojellaan? Asiantuntijoiden mukaan on selvä, että enemmin tai myöhemmin kaikki rokottamattomat saavat tartunnan.

Harva asia on ihmiselle yhtä sietämätöntä kuin epävarmuus – se, ettei isoon ja pelottavaan kysymykseen ole olemassa yksiselitteistä vastausta.
 Kuitenkin juuri sitä koronavirus, covid-19 pakottaa meidät vielä puolentoista vuoden jälkeenkin sietämään.
 Milloin voi taas tavata ihmisiä isolla porukalla "kuin silloin ennen"? Lokakuussa? Kai nyt sentään viimeistään jouluna?
 – Rehellinen ja lyhyt vastaus on, ettei sitä tiedetä, sanoo virologian professori  Olli Vapalahti  Helsingin yliopistosta.
 Lokakuussa voi jo ottaa rennommin, sen verran lupaa Tampereen yliopiston Rokotetutkimuskeskuksen johtaja  Mika Rämet .
 Syyskuun loppuun mennessä lähes kaikki rokotuksen haluavat työikäiset ovat saaneet tehosteen. Rämet ei näe syytä, mikseivät he voisi sen jälkeen mennä rauhallisin mielin elokuviin, teatteriin tai lähityöhön.
 – Kahden rokotuksen jälkeen työikäisillä alkaa olla isompi riski, että puu kaatuu päälle, kuin että he saavat vakavan koronan, Rämet muotoilee.
 – Ellei tule yllätyksiä, hän täsmentää.
 Korona on yllättänyt ihmisen jo niin monta kertaa, että asiantuntijat korostavat usein, ettei yllätyksen mahdollisuutta voida sulkea pois.
 Hallituksen torstaina julkistaman koronastrategian ja pääministeri  Sanna Marinin  (sd.) mukaan rajoituksia voitaisiin alkaa purkaa, kun yli 12-vuotiaiden rokotuskattavuus olisi 80–90 prosentin luokkaa.
 Se tuskin täyttyy vielä lokakuussa.
 Tilastotieteen professori  Pauliina Ilmonen  Aalto-yliopistosta arvioi, että paluuta normaaliin joudutaan odottamaan huomattavasti pidempään.
 – Kun yli 12-vuotiaitakin saadaan rokotettua syksyn aikana, valistunut näkemykseni on, että ensi kevääseen mennessä voimme palata takaisin aikaan, jossa ollaan ilman maskeja ja turvavälejä, Ilmonen sanoo.
 – Silloin myös koronan pitkittyneistä vaikutuksista eli long covidista tiedetään enemmän.
 Uskon vahvasti, että palaamme likimain siihen vanhaan hyvään aikaan, jolloin ei tarvitse pelätä koronavirusta. Se tuskin tapahtuu vielä syksyllä, mutta on tuskin hirvittävän kaukanakaan, sanoo tilastotieteen professori Pauliina Ilmonen Aalto-yliopistosta. Yle
 Täyden laumasuojan mahdollisuus meni jo
 Koska deltamuunnos pystyy leviämään myös rokotettujen avulla, ei perinteistä laumasuojaa synny.
 Laumasuojalla tarkoitetaan sitä, että rokottamattomienkin riski saada tartunta jää pieneksi.
 Lisäksi deltamuunnoksen R-luku eli tartuttavuusluku on 5–6 eli sama kuin vesirokolla. Se tarkoittaa, että jokainen tartunnan saanut tartuttaa keskimäärin viidestä kuuteen muuta.
 – Jopa siinä tapauksessa että rokotteet olisivat sataprosenttisen tehokkaita – mitä ne siis eivät ole – laumasuojan muodostumiseen tarvittaisiin lähes sataprosenttinen rokotuskattavuus.
 Ilmonen antaa vertailun vuoksi esimerkin: kurkkumätään syntyy väestössä laumasuoja noin 70 prosentin rokotuskattavuudella ja erittäin tarttuvaan tuhkarokkoonkin runsaalla 90 prosentilla.
 Vaikka laumasuojan mahdollisuus on menetetty, se ei virologi Olli Vapalahden mukaan tarkoita kuitenkaan, etteivätkö rokotukset suojaisi jonkin verran myös niitä, jotka eivät niitä ole saaneet.
 – Laumasuojan konsepti ei ole 6–0. Että se joko toimii täydellisesti tai ei ollenkaan. Vaikka osa rokotetuista levittää virusta, sen leviäminen kuitenkin hidastuu.
 Wuhan tai alfa olisi voinut nitistyä pienemmälläkin kattavuudella
 Ennen kuin huomattiin, että deltamuunnos on oppinut leviämään myös rokotettujen ihmisten kautta, ajateltiin että 70 prosentin rokotuskattavuus riittäisi takaamaan paluun normaaliin.
 Tämä oletus on jo historiaa.
 Alkuperäisiin variantteihin, kuten wuhaniin tai brittimuunnokseen eli alfaan se olisi Vapalahden mukaan voinut riittää, jos rokotussuoja ei hiipuisi, mutta ei enää deltaan.
 – Deltaviruksen leviämistahdilla on liikaa, että meillä olisi 30 prosenttia joko rokottamattomia tai sairastamattomia, Vapalahti sanoo.
 Leviämistahdista kertoo se, että rokotettujen suuresta määrästä huolimatta torstaina Suomessa raportoitiin ensimmäisen kerran ennätykselliset  yli tuhat uutta tartuntaa .
 Vapalahden mukaan näin kovilla tartuntaluvuilla tarvitaan niin rajoituksia kuin maskejakin hillitsemään terveydenhuollon kuormaa ja sairaalahoidon tarvetta – kunnes halukkaat on 2–3 kuukauden päästä rokotettu.
 Samoilla linjoilla on Pauliina Ilmonen.
 – Ainakin massatapahtumien avaamisen suhteen olisin hyvin varovainen.
 Rämet: Keitä rajoituksilla suojellaan?
 Työikäinen uskaltaa kahden rokotuksen jälkeen käydä huoletta elokuvissa tai omalla työpaikallaan, sanoo Rokotetutkimuskeskuksen johtaja Mika Rämetin. – Kahden rokotuksen jälkeen työikäisille alkaa olla isompi riski, että puu kaatuu päälle, kuin että he saavat vakavan koronan. Joni Tammela / Yle
 Kun puhutaan 80–90 prosentin rokotuskattavuudesta, kyse on siis ihmisten tekemästä sopimuksesta, tavoitteesta.
 Ei ole takeita, että tavoite saavutetaan, niin koulutettua ja kulkutautivastaista kansaa kuin suomalaiset ovatkin. Korona on arvaamaton, mutta niin on myös ihminen.
 – Disinformaatio ja rokotevastaisuus ovat jossain määrin ongelma koronan torjumisessa, Vapalahti sanoo.
 – Aitoja riskejä normaaliin palaamiselle on se, että rokotevastaisuus alkaa lisääntyä, mutta myös se, jos rokotteiden saatavuudessa ilmenee ongelmia, Pauliina Ilmonen luettelee epävarmuustekijöitä.
 Disinformaation suosio osoittaa jälleen, miten epätosi tarina voi olla kiehtovampi vaihtoehto kuin tylsien todennäköisyyksien varassa eläminen.
 Jos Vapalahden ja Ilmosen kuvailemat riskit toteutuvat, rokotuskattavuus jää toivottua matalammaksi ehkä pitkäänkin.
 – Silloin pitää kysyä, mitä saavutetaan sillä, että kahden rokotuksen saaneita vielä rajoitetaan, kysyy Mika Rämet.
 – Jos kaikki halukkaat ovat rokotussarjansa saaneet, silloin heitä rajoittamalla suojeltaisiin lähinnä niitä, jotka kieltäytyvät ottamasta rokotetta, Rämet vastaa kysymykseen heti perään.
 Nohynek: Rokottamattomat sairastavat väistämättä koronan
 Ironista on, että suojelun kohteena olisivat lähinnä ne, jotka suojelusta ovat vähiten kiinnostuneita tai vastustavat sitä.
 THL:n ylilääkäri, Kansallisen rokoteasiantuntijaryhmä KRAR:in sihteeri  Hanna Nohynek  on nostanut jo keväällä esiin kysymyksen, mikä määrä infektioita yhteiskunnassa sallitaan, ja mikä on niiden torjumisen eli rajoitusten hinta.
 – Pidemmän päälle koronatoimien hinta on iso, vaikutukset ovat suoria ja epäsuoria. Se syö muuta terveydenhuoltoa, perusterveydenhoitoa, hampaidenhoitoa, mielenterveyden hoitoa, sanoo Nohynek.
 Länsimaissa on mahdollista elää näkemättä koronan karuimpia seurauksia. - Köyhissä maissa, joissa koronarokotuskattavuus on vielä alhainen ja joissa on pulaa lääkkeistä, hapesta ja hoitopaikoista, vallitsee ihan toinen koronatodellisuus, sanoo THL:n ylilääkäri Hanna Nohynek. Mårten Lampén / Yle
 Rokotuksista kieltäytyvät ja muut rokottamattomat saavat väistämättä tartunnan, sanovat Rämet ja Nohynek.
 Mitä heille käy?
 – Jossain vaiheessa he tulevat tavalla tai toisella saamaan infektion, osa lieväoireisena, pieni osa sairastuu vakavasti. Ei ole realistista, että he pysyttelisivät loputtomiin ilman tartuntaa, Nohynek sanoo.
 – He saavat tartunnasta luonnon suojan, joka kestää, kunnes he kohtaavat muuntuneen variantin, jolle aiempi suoja ei enää riitäkään.
 Perusterveille tauti ei pääasiassa ole kovin dramaattinen. Hyvinvointivaltion terveydenhuollon suojasta ja lääketieteen osaamisesta nauttivat selviävät ärhäkämmästäkin tautimuodosta nykyään yleensä ehjin nahoin.
 Länsimaissa on helppo elää kohtaamatta koronan karuimpia seurauksia. Mitä Nohynek haluaa sanoa koronadenialisteille, jotka kieltäytyvät hyväksymästä koronan olemassaoloa?
 – Köyhissä maissa, joissa koronarokotuskattavuus on vielä alhainen ja joissa on pulaa lääkkeistä, hapesta ja hoitopaikoista, vallitsee ihan toinen todellisuus. Tämän voi omin silmin todeta, ei tarvitse edes matkustaa vaan seurata maailman uutisia.
 Onko delta liudentunut?
 Koronan aiheuttamat kuolemat ja tehohoitoon johtavat tautimuodot ovat vähentyneet selvästi alkuvuodesta 2020.
 Eikö se ole jo merkki siitä, että deltamuunnos on liudentunut vakavuudeltaan kausi-influenssan tai jopa tavallisen flunssan tasolle?
 Tätä johtopäätöstä ei voi vetää, sanoo Ylelle myös infektiosairauksien klinikan  apulaisylilääkäri   Eeva Ruotsalainen  Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiristä.
 Ruotsalaisen mukaan koronan riski tartuttaa, sairastuttaa ja aiheuttaa kuolemia on influenssaa merkittävämpi.
 Jotain muutoksia viruksessa kuitenkin vaikuttaa olevan.
 Siinä missä wuhan- ja alfamuunnokset aiheuttavat muutoksia maku- ja hajuaisteihin, deltalle tyypillisempi oire näyttäisi olevan flunssaa muistuttava tauti, sanoo THL:n Nohynek.
 – Silti deltasta on nähty myös vakavia taudinkuvia, esimerkiksi 19-vuotias on ollut sairaalahoidossa.
 Deltaviruksen vaarattomuus voi asiantuntijoiden mukaan olla osin rokotesuojasta syntynyt tilastoharha.
 Koronaan on kesällä sairastunut etenkin nuoria, alle 30-vuotiaita, toisin sanoen heitä joita ei ole rokotettu. Koska rokotukset ovat estäneet pahimpiin riskiryhmiin kuuluvien taudit, ei jälkikään ole yhtä rumaa kuin pandemian alussa, kun rokotuksia ei vielä ollut.
 On ilmeistä, että deltamuunnos aiheuttaa alkuperäistä eli wuhan-muotoa sekä brittimuunnosta eli alfaa lievempää tautia, mutta asian perinpohjainen selvittäminen edellyttäisi laboratoriotutkimuksia.
 – Käytännössä pelitilanne on eri maissa eri ja riippuu immuniteetin tasosta, sanoo virologi Olli Vapalahti.
 Neuvo rikkaille maille: Kannattaisi kiinnostua afrikkalaisten rokotuskattavuudesta
 Deltaa seurannut epsilon-muunnos säikytti viime vuonna muun muassa Kaliforniassa, mutta ei levinnyt laajemmin, sanoo virologian professori Olli Vapalahti. Epsilonia ei ole Vapalahden mukaan Suomessa tavattu.  Silja Viitala / Yle
 Länsimaissa oman maan koronatilannetta on seurattu hetki hetkeltä jo toista vuotta. Pitäisikö fokus alkaa pandemian tässä vaiheessa siirtää jo omaa pesää laajemmalle?
 – Kyllä pitäisi, paitsi inhimillisistä myös itsekkäistä syistä eli viruksen mutatoitumisen ja muunnosten leviämisen ehkäisemiseksi, sanoo Hanna Nohynek.
 Rokotuskattavuus on isossa osassa Afrikan maita, kuten Beninissä, Malissa tai Tansaniassa, jopa alle prosentin luokkaa, mikä tarkoittaa maailman mittakaavassa miljardeja rokottamattomia.
 Deltaviruksesta ei ole suurta vaaraa rokotetuille, mutta riskinä on, että maat joissa on paljon kroonisia, immuniteettia alentavia sairauksia, kuten hiviä ja tuberkuloosia, toimivat hautomoina uusille mutaatioille.
 – Tiedämme, että esimerkiksi tuberkuloosi ja hiv-positiivisuus altistavat infektioille ja sille että toipuminen pitkittyy, eikä korona ole poikkeus.
 – Mitä enemmän kroonisista taudeista kärsivät ihmiset sairastuvat ja erittävät virusta, sitä paremmat mahdollisuudet viruksella on mutatoitua, Nohynek sanoo.
 Pandemian hallinnan kannalta olisi järkevää katsoa maapallon tartuntatilannetta kokonaisuutena, toteaa myös Olli Vapalahti.
 – Kaikkien maapallolla asuvien etu olisi, että rokotetta riittäisi kehitysmaihin. Kyse ei ole nollasummapelistä.
 Keskustelu kolmannesta rokotuksesta kiihtyy
 Samaan aikaan länsimaissa keskustellaan kolmannesta rokotekierroksesta.
 Saksa ja Ranska ovat jo päättäneet, että niiden asukkaille kolmas rokote annetaan, myös Yhdysvalloissa on sama pohdinta käynnissä ja Israel on jo rokottanut 400 000 kolmannen kerran.
 EU-maiden rokotusasiantuntijaryhmät keskustelevat lisätehosteiden tarpeesta ensi viikolla.
 Maailman terveysjärjestön pääjohtaja  Tedros Adhanom Ghebreyesus  on kuvaillut rokotteiden epäsuhtaa apartheidiksi ja  vetosi viikko sitten  länsimaihin, että kolmatta kierrosta viivytettäisiin ainakin lokakuuta myöhemmäksi.
 Nohynek allekirjoittaa Ghebreyesuksen kannan. On tuhlausta rokottaa nyt isoja väestöryhmiä varmuuden vuoksi, kun maailmanlaajuinen rokotuskattavuus matelee.
 – Ei ole vielä riittävästi näyttöä siitä, että tehosteista olisi jo kuuden kuukauden jälkeen oleellista lisähyötyä laajoille ihmisryhmille.
 – Pitää muistaa, mikä kansallisen koronarokotusstrategiamme päämäärä on: ehkäistä vakavaa tautia, kuolemia ja elinvuosien menetystä sekä pitää yllä terveydenhuollon kapasiteettia. Nyt annetut kaksi annosta riittävät tähän.
 Sen sijaan niille, joilla immuunipuolustus on alentunut esimerkiksi perussairauden takia, kolmas rokote on Nohynekin mukaan todennäköisesti perusteltu.
 – Ymmärrän huolen niiden osalta, joilla on vakava immunosupressiivinen tauti, heidän suojansa ei ole optimaalinen edes kahden annoksen jälkeen.
 EU:n lääkevirasto EMA  totesi heinäkuussa , ettei tehosterokotteelle ole toistaiseksi todettu tarvetta.
 Suomessa Kansallinen rokotusasiantuntijaryhmä  KRAR käsittelee  kolmannen rokoteannoksen tarvetta elokuun lopussa.
 Epäilyttävä epsilon on jo olemassa – lievän "myyn" tai "psiin" tulo lienee ajan kysymys
 Koronavirus siirtyi ensimmäisen kerran ihmiskuntaan noin 130 vuotta sitten, ja sen sairastavat käytännössä kaikki, todennäköisesti myös tämä Hangossa kesällä 2012 eväitään maistellutpiknikseurue. Covid-19-pandemiasta teki virologin mukaan kohtalokkaan juuri se, että suuri osa ihmisistä sai ensitartunnan vasta aikuisina, eikä immuniteettia ollut. Marga Sandström / Yle
 Ennemmin tai myöhemmin maailmanlaajuisen kaaoksen aiheuttanut covid-19 muuntuu samanlaiseksi lievää nuhakuumetta aiheuttavaksi pöpöksi kuin muutkin maapalloa kiertävät koronavirukset, ennakoi virologi Olli Vapalahti.
 Sellainen virus tarttuu erittäin helposti, ja sen aiheuttama tauti sairastetaan yleensä jo lapsena.
 –Ellei yllätyksiä tule, todennäköinen skenaario on, että lähestytään muita koronaviruksia. Eli tartunta saadaan ensin lapsena, ja infektioita tulee lievinä läpi elämän, jolloin sitä ei välttämättä edes huomaa, Vapalahti sanoo.
 Covid-19-pandemiasta teki Vapalahden mukaan kohtalokkaan juuri se, että suuri osa ihmisistä sai ensitartunnan vasta aikuisina tai vanhuksina, eikä immuniteettia ollut.
 – Näin on käynyt ennenkin. Koronavirus siirtyi noin 130 vuotta sitten jyrsijöistä lehmien kautta ensimmäisen kerran ihmiskuntaan. Nykyään sen sairastavat käytännössä kaikki ihmiset.
 Vielä ei tiedetä, milloin covid-19 muuntuu erittäin lieväksi, ja onko sen nimi silloin kenties myy tai psii. Vai ehtivätkö kreikkalaiset aakkoset loppua kesken koronamuunnosten runsauden takia.
 Esimerkiksi deltaa seurannut muunnos epsilon havaittiin viime vuonna muun muassa Kaliforniassa. Se herätti levottomuutta immuuniväistökykynsä takia, mutta ei levinnyt laajemmin.
 Vapalahden mukaan ei epsilonia eikä Perusta löytynyttä lambdaa ole Suomessa tavattu. Tällä hetkellä Suomessa yli 95-prosenttisesti hallitseva deltamuunnos näyttää "valinneen" tämänhetkisen voittavan strategian.
 – Evoluutio vähitelleen osoittaa, mikä varianteista on kaikkein leviävin.
 Rokotteet ovat tie ulos pandemiasta
 Lopulta se, miten covid-19 muuntuu ja miten sen kanssa eletään, voidaan ennustaa vasta jälkikäteen.
 Yksi harvoista faktoista on se, että paras keino välttää vakava koronatauti on ottaa kaksi rokotetta eli täysi rokotussarja.
 Yli neljä suomalaista kymmenestä on jo saanut nämä kaksi rokotetta. Toisin sanoen yli 2,2 miljoonaa suomalaista on siis erittäin todennäköisesti vakavalta koronalta turvassa.
 Joka tapauksessa noin 60 prosenttia on toistaiseksi alttiita taudille.
 Rajoitusten purku riippuu siitä, kuinka aktiivisesti nämä 60 prosenttia käyvät tai pääsevät ottamaan rokotukset.
 Vakavan taudin riski on osin puhdasta tilastomatematiikkaa. Mitä enemmän tartuntoja, sitä todennäköisemmin lievien tapausten joukkoon mahtuu vakavia tapauksia.
 Mutta mitä tapahtuu ensi vuonna, kun Pauliina Ilmosen ennakoima paluu normaaliin elämään ilman koronauhkaa tapahtuu?
 Vapalahti ennakoi, että virus jää kiertämään maailmaa ja sitä mukaa siitä syntyy tarttuvampia muunnoksia. Seuraava koronarokotusetappi voi koittaa syksyllä 2022 tai vuonna 2023.
 – Lähivuosina immuniteettia todennäköisesti vahvistetaan jollain tavalla tehosterokotuksilla tai tulee uusintainfektioita, jotka buustaavat vastustuskykyä.
 Mutta kuten jo tiedämme, evoluutioon liittyy epävarmuustekijöitä.
 – Yllätykset ovat mahdollisia, Vapalahti muistuttaa.

Koronan ikuisuuskysymys on yhä vailla vastausta – Milloin tämä piina on ohi? Vain yksi nyrkkisääntö pitää pintansa: Ratkaisu on rokotteissa


Summary: Maanpuolustuskorkeakoulun apulaissotilasprofessori Antti Parosen mukaan Talibanin valtaannousu on ollut niin nopeaa, että liike voi itsekin olla yllättynyt siitä.

Tilanne Afganistanissa voi muuttua nyt hyvinkin nopealla aikataululla, sanoo apulaissotilasprofessori  Antti Paronen  Maanpuolustuskorkeakoulusta.
 Taliban on saartanut maan pääkaupungin Kabulin käytännössä muutaman päivän aikana, kun monet muut tärkeät kaupungit ovat päätyneet islamilaisen ääriliikkeen haltuun. Voit seurata Afganistanin tilannetta  tässä päivittyvässä artikkelissa .
 Sunnuntaina iltapäivällä ulkoministeri  Pekka Haavisto  myönsi, ettei osannut vielä perjantaina nähdä tilanteen muuttuvan niin nopeasti. Parosen mukaan viime päivät ovat olleet syöksykierrettä Afganistanin hallinnolle.
 – Tässä on yllättynyt itse kukin. Tilanne elää nyt tunti tunnilta, Paronen sanoo.
 Parosen mukaan Talibanin nopea voittokulku kielii siitä, että operaatio on ollut hyvin johdettu, koordinoitu ja resursoitu. Kaiken lisäksi ääriliikkeen käsiin on jäänyt sotamateriaalia, jolla länsivallat ovat varustaneet Afganistanin hallituksen joukkoja.
 Hallitusta tukevat joukot ovat pääosin luopuneet taistelusta. Parosta kiinnostaa nyt, jääkö maahan vielä paikallisia vastarintapesäkkeitä tai yrittävätkö esimerkiksi naapurimaa Uzbekistanin puolelle vetäytyneet joukot uutta hyökkäystä.
 "Tilanne on verraten arvaamaton"
 Antti Parosen mukaan on mahdollista, että Afganistanista muodostuu Talibanin vallan alla ääriliikkeiden tukialue. Sini Järnström / Yle
 Vielä muutamaa päivää aiemmin  Paronen ennakoi , että Kabulin hallinnasta saatettaisiin käydä verinen taistelu. Sunnuntaina sekä Taliban että Afganistanin hallinto ovat lupailleet rauhanomaista vallanvaihtoa. Paronen pitää tätä mahdollisena tapahtumankulkuna.
 – Samaan aikaan on muistettava, että Taliban ei ole mikään keskusjohtoinen organisaatio. Sen alaisuudessa on erilaisia soluja ja kenttäkomentajia, joita voi liikuttaa omakin intressinsä, kuten kosto tai rahantavoittelu. Näin ollen tilanne on verraten arvaamaton.
 Parosen mukaan Talibanin valtaannousu on ollut niin nopeaa, että liike itsekin voi olla yllättynyt siitä. Seuraavaksi sen on yritettävä vakiinnuttaa valtansa.
 Tehtävä ei ole mitenkään helppo maassa, jossa monet tuntevat uskollisuutta pikemminkin omalle perheelleen ja heimolleen kuin hallintokaupungissa istuville valtaapitäville.
 Parosen mukaan ainakin yksi asia on toisin kuin silloin, kun Taliban oli edellisen kerran vallassa Afganistanissa. Liike on pyrkinyt vakuuttamaan muut siitä, että ylilyönneiltä vältyttäisiin.
 Jos Talibanin edustajia on uskominen, myöskään Kabulissa työskentelevät ulkomaalaiset eivät olisi vaarassa.
 – Mutta sitten se, millaisia puhdistus- tai kostotoimenpiteitä on myöhemmin tulossa, se on toki asia erikseen.
 Moni valtio on kertonut evakuoivansa suurlähetystönsä Kabulista Talibanin tieltä. Myös Suomi valmistelee evakuointia.
 Lisäksi Suomi on kertonut ottavansa maahan enintään 130 Suomelle, EU:lle ja Natolle työskennellyttä afganistanilaista. Heille myönnetään oleskelulupa Suomeen, koska he ovat Afganistanissa vaarassa.
 Lue lisää:   Hallituksen päätös oli karvas pettymys afganistanilaiselle tulkille, jolle ei heru oleskelulupaa: "Itken ja olen sanaton"

Asiantuntija: Tilanne muuttuu Afganistanissa nyt tunti tunnilta – "Tässä on yllättynyt itse kukin"


Summary: Ensi viikolla 90 vuotta täyttävä Risto Pelkonen on seurannut aktiivisesti koronakeskustelua ja -tilannetta sekä kannustanut julkisesti kansalaisia ottamaan rokotuksen virusta vastaan. Pelkosen mielestä yhä jylläävästä pandemiasta on saatu arvokasta oppia seuraavan pandemian varalle.

Terveyden ja hyvinvoinninlaitoksen  rokotevideossakin  viime talvena esiintynyt arkkiatri ja professorin arvonimen saanut  Risto Pelkonen  on seurannut aktiivisesti koronatilannetta.
 Kysyimme ensi viikolla 90 vuotta täyttävältä arkkiatrilta, mitä ajatuksia korona-aika on herättänyt.
 Arkkiatri on korkein Suomessa lääkärille myönnettävä arvonimi. Tasavallan presidentti myöntää sen, ja Suomessa voi olla vain yksi arkkiatri kerrallaan.
 Onko Teille ollut yllätys, että koronapandemia on ollut näinkin raju ja pitkä?
 – Aluksi en pitänyt sitä minään. Ajattelin, että se on kuin influenssat, jotka tulevat ja menevät. Vähitellen havahduin, että olin täysin väärässä. Kun todettiin, että se on uusi virus alkoi äkkiä kellot soida ja arvasin, että tästä tulee pitkäaikainen ongelma.
 Täytätte ensi viikolla 90-vuotta. Miten on tarkoitus juhlia?
 – Vietämme niitä aikalailla omassa piirissä, kun ei pandemia-aikana voi missään hillua.
 Onko paluu normaaliin elämään jo kuitenkin nurkan takana?
 – Voisin kuvitella, että se ei ole ihan nurkan takana. Koronan voima laantuu ja me opimme ymmärtämään sitä toisella tavalla. Se merkitsee varmasti sitä, että tätä elämää, näitä suljettuja ovia, avataan.
 Millä jaksetaan loppuun asti, mikä on paras keino?
 – Sanoisin niin, että toivossa on hyvä elää. Elämä ei lopu missään nimessä tähän, alkaa uudenlainen elämä.
 Mikä on ollut koronan suurin vaikutus omassa elämässä tai muutoin?
 – Suurin vaikutus itsellä on ollut eristäytyminen. Se on ollut kummallista. Yhtäkkiä kaikki kiire lakkasi. Kuvittelin, että voin tehdä paljon sellaisia töitä, joita olen aina haaveillut saada valmiiksi. Mutta yhtäkkiä se aika menikin, en saanut jotenkin otetta siitä ajasta.
 – Olen myös kantanut hirveän suurta huolta lapsista, joille kuuluu yhdessä oleminen ja leikkiminen sekä koulutus.
 – Surullista on myös se, että pandemia on koskettanut eniten niitä, joilla on vähiten. Olen ollut suuresti huolissani kehittyvistä maista ja siellä surkeassa tilanteessa olevista lapsista. Kun niihin maihin on iskenyt tämä niin, se on ollut järkyttävää.
 Yllättikö koronarajoituksissa tai kulttuuritapahtumien sulkemisessa jokin tai olisiko jotakin pitänyt tehdä toisin?
 – Ehkä mediakeskustelu yllätti. Se oli tätä maskien käyttöä ja sitä ja tätä. Sen sijaan kokonaiskuva hävisi. Ei ymmärretty sitä, että jos ei ole kulttuuritapahtumia, se on katastrofi. Ei puhuttu taiteesta tai kulttuurista. Puhuttiin vain maskeista.
 Arkkiatri Peltonen on kaivannut rajoituksista huolimatta kulttuuria. Tapahtumien riskipisteys olisi voinut toimia jyrkkiä rajoituksia paremmin ja antanut mahdollisuuden arvioida tilaisuuksiin menoa itse.  Jussi Koivunoro / Yle
 – Yhä tässä tilanteessa se mitä moni ja ainakin minä kaipaan on jonkinlainen riskiarvio siitä, että minkälainen riski on vaikkapa mennä jazz-konserttiin tai teatteriesitykseen. Kun hillutaan pienessä tilassa pikkuhumalassa, niin se riski on sataprosenttinen, mutta kun mennään vaikkapa kirjastoon, teatteriin tai elokuvateatteriin riski on paljon pienempi. Tällainen vertailu vaikka pistearvoilla olisi tärkeää, jotta voisi arvioida jokaiseen tapahtumaan menoa itse.
 Miten koronarokotteeseen tulee suhtautua, sillä sehän ei anna täydellistä suojaa kuten esimerkiksi rokotteet tuhkarokkoa tai muita vakavia tauteja vastaan?
 – Jos verrataan koronaa influenssaan, johon on rokotteita, niin joka syksy alkaa influenssakausi. Voisi kuvitella, että koronatauti saa samanlaisen tulevaisuuden, että se tulee ja menee. Mutta toistaiseksi se on meillä täällä läsnä.
 Minkä arvosanan antaisitte virkamiehille ja hallitukselle pandemian hoidosta?
 – Numeroa en sano, mutta se mikä on myönteinen asia on se, että Suomi on moniääninen ja monimielinen, jossa on hallitus ja meillä on erilaisia asiantuntijaryhmiä ja joka päivä löytyy asiantuntijoita sanomaan jotakin. Tämä on hyvä merkki siitä, että tämä ei ole mikään monoliitti.
 – Mutta vähän on ollut välillä sekavaa saada selville, mikä on tärkeää ja mikä ei ole. Presidentin nyrkkiä jäin joskus vähän kaipaamaan. Olisi pitänyt olla jämäkkä asiantuntijaryhmä, jossa on myös poliittinen päätöksentekijä ja joka sanoo sen viimeisen sanan.
 Mitä pandemiasta on opittu tai pitäisi oppia?
 – Kaksi asiaa on itsestään selviä. Toinen on se, että luonnon monimuotoisuutta on syytä kunnioittaa. Kyllä viruksen lähtökohta on luultavasti ollut epätasapainossa, joka luonnossa on ollut. Toinen on ilmasto-ongelma, joka vielä lisää näitä uhkia.
 – Ehkä voisi vielä sanoa, että pandemiat tulevat ja menevät. Tämä ei ole viimeinen, ja hyvin paljon meistä itsestämme riippuu, millainen seuraava pandemia on. Tottakai on opittu paljon eli miten suhtaudutaan, miten edetään ja miten tehdään yhteistyötä.
 Entäpä rokotepuolella?
 – Sen kehitystyö oli hämmästyttävän nopeaa ja siinä oli myönteistä, että tutkijat eri puolilla maailmaa perustivat verkoston, jossa he vaihtoivat tietoja keskenään. Syntyi yhteisö joka ratkaisi ongelman.
 – Poliitikot voisivat todella laittaa korvan taakse, että ilman tieteellistä tutkimusta emme olisi tässä. On surullista, että kliinisen tieteellisen tutkimuksen rahoitusta vähennetään koko ajan. Nyt kun miljardeja tulee Euroopan elvytyspaketista, niistä yhden miljardin voisi laittaa tutkimukseen.
 Lue lisää:
 Koronan ikuisuuskysymys on yhä vailla vastausta – Milloin tämä piina on ohi? Vain yksi nyrkkisääntö pitää pintansa: Ratkaisu on rokotteissa
 Korona ei katoa, ja se pitää hyväksyä, sanovat eduskuntaryhmien johtajat – syksyn "uusi normaali" on pelisilmää ja käsienpesua, ei rajoituksia
 COVID-19 antoi odottamattoman lahjan influenssarokotteiden osumatarkkuudelle – kaksi influenssavirusta on kadonnut jäljettömiin

Arkkiatri Risto Pelkonen sanoo, että luonnon monimuotoisuutta on syytä kunnioittaa: "Itsestämme riippuu millainen on seuraava pandemia"


Summary: Kalajoen maastopalon mediavastaava pelastusjohtaja Jarmo Haapanen sanoo, että pitkäksi venyneestä urakasta selvittiin hyvällä yhteistyöllä ja yhteisön tuella.

Jokilaaksojen pelastuslaitoksen pelastusjohtaja  Jarmo Haapanen  istuu työhuoneessaan Ylivieskan paloasemalla. Mies vaikuttaa huojentuneelta, mutta myöntää olevansa väsynyt.
 – Yöt ovat olleet sirpaleisia, pahimpaan aikaan yöuni jäi puoleentoista tuntiin.
 Haapanen aloitti työt kesäloman jälkeen heinäkuun viimeisen viikon maanantaina. Samana päivänä metsä roihahti tuhoisin seurauksin tuleen Kalajoella.
 Sitten 1970-luvun Suomen suurin metsäpalo on työllistänyt pelastuslaitosta näihin päiviin.
 Varsin pian palon sytymisen jälkeen Haapanen ymmärsi, että päivystävän päällikön pitää voida keskittyä ydintehtäväänsä: pelastustoiminnan johtamiseen. Nyt on sen luokan palosta kysymys.
 Haapanen otti vastuulleen palosta tiedottamisen ja valitsi linjakseen olla toimittajien tavoitettavissa käytännössä yötä päivää. Lisäksi hän teki tiuhaan tahtiin tiedotteita sekä raportoi palon ja sen sammuttamisen vaiheista Twitterissä.
 – Tiedottamisen pitää tänä päivänä olla aktiivista. Faktojen avulla torjutaan huhut.
 Kova paine ja pitkiä päiviä
 Pelastusjohtaja Haapanen sanoo, että häntä ei tarvinnut sitoa työpöydän jalkaan kiinni. Edes palon kriittisinä hetkinä ei mieleen tullut, että pitäisi päästä itse kentälle eturintamaan.
 – Jos minä olisin mennyt sinne, olisin ollut muiden jaloissa. Olen ollut hallintobyrokraatti vuodesta 2009 lähtien, ja minun tehtäväni on huolehtia, että joukoilla on riittävästi kalustoa ja resurssia ja puitteet kunnossa.
 Joukkojensa venymistä Haapanen kehuu vuolaasti.
 – Akuvaiheessa me jouduttiin omilla joukoilla teettämään kohtuuttoman pitkiä työvuoroja. Pahimmillaan jotkut joutuivat olemaan jopa 24 tuntia maastossa.
 Tilanne helpottui, kun apuvoimia alettiin saada muilta pelastuslaitoksilta.
 Metsäpalon sammuttaminen on sekä fyysisesti että psyykkisesti vaativaa.
 – Monesti puhutaan, että rakennuspaloissa savusukellustehtävät ovat vaativia ja raskaita, ja niin ne ovatkin, mutta rakennuspalot ovat yleensä lyhytaikaisia. Metsäpalot ovat yleensä pitkäkestoisia, ja siksi fyysisesti eritäin raskaita vaikeissa maastoissa työskentelemään joutuville sammuttajille.
 Henkinen paine voi myös olla kova. Se koettiin Kalajoella, kun palo alkoi levitä nopeana latvapalona.
 – Jopa 1,3 kilometrin päästä paloalueen reunasta havaittiin kyteviä kekäleitä. Riski, että sammuttajia olisi jäänyt tulen saartamaksi, oli erittäin suuri.
 17-vuotiaana Lapuan räjähdysonnettomuudessa
 Jarmo Haapanen tietää mistä puhuu, kun hän puhuu pelastajien kohtaamista tiukoista tilanteista.
 Pitkän uran tehnyt mies oli jo 17-vuotiaana nuorukaisena vuonna 1976 mukana pelastustehtävissä Lapuan patruunatehtaan räjähdysonnettomuudessa.
 Sen hän mainitsee pahimmaksi paikaksi omalla urallaan.
 – Siihen aikaan tuon ikäiset saivat osallistua vaativiinkin pelastustehtäviin. Toki meitä nuoria suojeltiin sillä tavalla, että emme olleet mukana menehtyneiden etsinnässä.
 Haapanen sanoo, että raskaimpia ovat ne onnettomuudet, joissa menetetään ihmishenkiä. Silloin pelastajat joutuvat toisinaan myös kohtaamaan menehtyneiden omaisia, ja se kysyy paljon myötäelämisen kykyä.
 – Joku käsittämätön onni minulla on ollut, että kohdalleni ei ole tullut lapsiuhreja. En tiedä, olisiko sellaisessa tilanteessa kantti kestänyt.
 Pannukakkua ja lämpimiä pullia
 Mikä sitten auttaa tiukan paikan tullen jaksamaan? Jarmo Haapanen sanoo, että pelastajillakin on oma huumorinsa, joka otetaan aina välillä avuksi.
 Kalajoen maastopalon yhteydessä jaksamisessa auttoi kuitenkin erityisesti alueen asukkailta tullut tuki.
 Vastaantulevista autoista on nostettu peukkuja, tuntemattomat ovat tulleet puheille ja kiittämään. Yhteisöllisyyden kokemus oli poikkeuksellisen vahva.
 – Myötäeläminen ja empatia, jota meidän sammuttajat ovat saaneet kokea, se on ollut jopa aika liikuttavaa.
 Tuki sai konkreettisiakin muotoja. Raution kyläläiset huolehtivat siitä, että muonituspaikalla kylän koululla oli sammuttajille päivittäin tarjolla jälkiruuaksi pannukakkua ja kahvin kanssa paistolämpimiä pullia.
 – Minäkin pääsin niitä maistamaan, myhäilee Haapanen.
 Palopaikalla järjestettiin mediapäivä reilu viikko palon syttymisen jälkeen. Pelastusjohtaja Jarmo Haapanen esittelee kalustoa Raution paloasemalla. Kalle Niskala / Yle
 Ilokseen pelastusjohtaja on pannut merkille, että suuri palo herätti myös kiinnostusta palokuntatyötä kohtaan.
 – Näyttää siltä, että jokaisella mustalla pilvellä on se hopeareunus. Minulle kerrottiin, että ainakin seitsemän rautiolaista on kysellyt, miten voisi päästä palokuntaan mukaan. Se on erittäin hienoa.
 Haapanen huomauttaa, että uutta väkeä sopimuspalokuntiin tarvitaan. Varsinkin pienillä paikkakunnilla ja pienissä taajamissa monet asiat rajoittavat mahdollisuuksia sitoutua palokuntatyöhön.
 – Väki vähenee ja vanhenee ja työpaikkapendelöinti lisäänyy, siviilityön vaatimukset kasvavat.
 Haapanen soisi, että yhteiskunnassa käytäisiin laajempi keskustelu sopimuspalokuntatoiminnan merkityksestä.
 – Sopimuspalokuntalaisten pitäisi päästä nykyistä helpommin irrottautumaan päätyöstään sammutustehtäviin. Ymmärrän, että esimerkiksi hammaslääkäri ei voi jättää porausta kesken ja potilasta siihen, mutta Lapista olen kuullut sellaisenkin esimerkin, että siellä kirkonmenot on jätetty pitämättä, kun pappi on ollut sammuttamassa metsäpaloa.
 Muisto vuodelta 1964.  Palontorjuntalehden kuvassa palopoikaleirin nuorin ja vanhin.  5-vuotiaan Haapasen vierellä on Seinäjoen kauppalan silloinen palopäällikkö Eemeli Koskela. Elina Kaakinen / Yle
 "Savua jo syntyessä"
 Jarmo Haapasen ura palo- ja pelastustoimessa on poikkeuksellisen pitkä. Tie on kulkenut Etelä-Pohjanmaalta Pohjois-Pohjanmaalle, pienestä palokuntapojasta Jokilaaksojen pelastuslaitoksen pelastusjohtajaksi.
 Palokuntapoika hänestä tuli virallisesti vuonna 1969, jolloin hänet kirjattiin 10-vuotiaana Lapuan palokunnan palopoikaosastoon.
 Palokuntapoikaleirille Haapanen osallistui kuitenkin ensimmäisen kerran jo 2,5-vuotiaana. Hän pääsi leirille mukaan, koska palopäällikköisä ja palokuntanaistoiminnassa mukana ollut äiti olivat siellä omissa tehtävissään.
 – Kuulun sarjaan niitä palokuntalaisia, jotka ovat saaneet savua jo syntyessään.
 Haapaselle työstä on tullut elämäntapa eikä hänellä ole hinkua eläkkeelle. Hän kertoo, että viime päivinä eri kanavien kautta tulleen positiivisen palautteen määrä on ollut niin suuri, että se on tuonut virtaa lisää vuosiksi eteenpäin.
 – Meidän joukkojen puolesta olen saanut sitä palautetta ja empatiaa ottaa vastaan ja olen parhaani mukaan yritttänyt sitä myös jakaa eteenpäin.
 Nokoset virka-aikana
 Hyvää palautetta on tullut myös Haapasen omasta vastuualueesta, tiedottamisesta.
 Haapanen oli kolmisen vuotta sitten puheenjohtajana sisäministeriön työryhmässä, jonka tehtävänä oli laatia suosituksia pelastuslaitosten viestinnän kehittämiseksi.
 Kalajoen palon yhteydessä oli tilaisuus testata työryhmän oppeja käytännössä.
 – Jo nyt on tiedossa asioita, jotka voisi tehdä toisin ja resurssoida toisin.
 Haapasen omien resurssien rajat alkoivat tulla vastaan siinä vaiheessa, kun yöunet jäivät kahdessa pätkässä yhteensä puoleentoista tuntiin.
 Sellaisen yön jälkeen Haapanen kirjoitti puolenpäivän mediatiedotteeseen, että lisätietoja häneltä saa puolentoista tunnin kuluttua. Sen jälkeen on tunnin tauko ja sen jälkeen hän on taas tavoitettavissa kello 14.30 alkaen.
 – Tunnustetaan tässä nyt julkisesti, että tuossa nojatuolissa otin 40 minuutin päiväunet ihan puhtaasti virka-aikana. Pahoittelen omalle esimiehelle, mutta näinkin tuli tehtyä.
 Haapanen kertoo, että 40 minuuttia piristi kummasti ja seuraavana yönä jaksoi taas olla jalkeilla.
 Lue myös:
 Poikkeuksellisen suuri maastopalo osui toisen kerran Kalajoelle – iso roihu koettiin myös 50 vuotta sitten, ja tulevaisuudessa palojen määrä kasvaa

Kalajoen maastopaloa sammutettiin jaksamisen rajoilla – sammuttajien saama tuki herkisti kokeneenkin pelastajan: "Se oli jopa aika liikuttavaa"


Summary: Perjantaina ja lauantaina järjestetyllä Aura Festillä oli yhteensä 9000 kävijää.  Festivaalilla esiintyivät muun muassa Elastinen, Sanni, Behm ja Gettomasa. Pääesiintyjänä oli norjalainen DJ ja tuottaja Alan Walker. Kuvagallerian kuvat ovat lauantailta.

– Halusin laittaa hatun ja kasasin lopun outfitin sen ympärille. Minun mielestäni hatut kuuluvat festariteemaan. Meillä on myös molemmilla maiharit. Ne ovat hyvät, jos sää sattuu olemaan sateinen, Daniela Kenton toteaa. – Minä taas olen halunnut pukeumiseeni tänään vähän enemmän väriä, Riikka Tanhuanpää jatkaa.   Jussi Mankkinen / Yle
 Riina Mantila, Maija Kuisma, Julia Koski ja Kaija Sinor: – Olemme tulleet tänään katsomaan myös Alan Walkeria. Hänellä on hienoja fiilistelybiisejä, jotka kuuluvat festaritunnelmaan.  Jussi Mankkinen / Yle
 – Odotimme Petri Nygårdin keikkaa, mutta valitettavasti se peruuntui. Gettomasa onneksi nähdään tänään, Nea ja Nette sanovat.  Jussi Mankkinen / Yle
 Nette ja kaverin tekemä skumppatölkkihattu: – Olen Laitilasta kotoisin ja tölkin väri on vaaleanpunainen, joten kokonaisuus sopii minulle hyvin.   Jussi Mankkinen / Yle
 Hiukset kondikseen: Aura Festissä sai myös tarvittaessa parturipalveluita ja parrankin saattoi trimmauttaa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Alica on ommellut asunsa itse ja käyttänyt siihen nepalilaista silkkiä.  Jussi Mankkinen / Yle
 – Kun Aura Festin artistit julkistettiin, ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin kasata hyvää jengiä ympärille ja lähteä baanalle. Ja festarifilis on pakko kokea ainakin kerran kesässä,  Tuusulasta Turkuun saapuneet Tuomas Riipinen, Eeli Heikkinen ja Arttu Timola sanovat.  Jussi Mankkinen / Yle
 Festivaalin aurinkolasimuotia.  Jussi Mankkinen / Yle
 Wilma Karinen ja Janna Häihänen odottelemassa Abreun keikan tunnelmissa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Abreu vauhdissa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Abreun yleisöä kello 14 pintaan lauantai-iltapäivänä. Artisti itse ihasteli sitä, että ihmisiä oli runsain mitoin paikalla jo näinkin aikaisin.  Jussi Mankkinen / Yle
 Abreun showhun kuuluu myös runsaasti tanssiosuuksia.  Jussi Mankkinen / Yle
 Emmi Vuolo, Essi Juhajoki ja Senja Engblom ja Roosa olivat tulleet Aura Festiin "vähän niin kuin ex tempore".  Jussi Mankkinen / Yle
 Viime vuoden tapaan festivaalialue oli täyttynyt pöydistä ja tuoleista, koska koronaohjeistuksien mukaan kaikille pitää löytyä istumapaikka.   Jussi Mankkinen / Yle
 Aura Festin railakkaita tunnelmia.  Jussi Mankkinen / Yle
 – Meidän kaveriporukkaamme liittyy sellainen tapa, että  jos käy ulkomailla, on pakko tuoda joku tuliainen. Toinen juttu on se, että tuliaista joutuu myös pitämään. Itse emme ole koskaan käyneet Kroatiassa, Eino Saarinen ja Timi Laine kertovat  Jussi Mankkinen / Yle
 Gettomasa esiintymässä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Gettomasan yleisöä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Gettomasa ja sinisen denimin lumo.  Jussi Mankkinen / Yle
 Gettomasan showsta riehaantunutta yleisöä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Gettomasa on tänä kesänä esiintynyt usealla festivaalilla ympäri Suomea.  Jussi Mankkinen / Yle
 Aura Festin yleisönpaljoutta. Päiväkohtainen kävijämäärä oli 4500.  Jussi Mankkinen / Yle
 Myös klassinen Marimekko näkyi yleisön pukeutumisessa: – Marimekko tekee hienoja kuoseja, Laura kiteyttää. Vieressä ystävä Sara.  Jussi Mankkinen / Yle
 Futuristista tyyliä, ehkäpä jopa retrofuturistista sellaista.  Jussi Mankkinen / Yle
 Aura Festillä oli koronaan liittyvä turvallisuusohjeistus: loppupelissä sen noudattaminen jäi yleisön kontolle.  Jussi Mankkinen / Yle
 – Festarityylini on tänään omistettu Alan Walkerille eli mustaa vaatetta ja myös Walker-maski on mukana, Miia kertoo. Kuvassa myös Naidin ja Anneli.  Jussi Mankkinen / Yle
 Yliannostus glitteriä eli tyylikäs vyölaukku.  Jussi Mankkinen / Yle
 Perinteisestikin photoboothin kohdalla sattuu ja tapahtuu.  Jussi Mankkinen / Yle
 - Festarityylin pitäisi tuoda hymyn huulille sekä itselle että muille. Festareille lähdetään pitämään hauskaa ja sen voi tuoda esille vaatetuksen kautta, Antti ja Riku toteavat.   Jussi Mankkinen / Yle
 Ulkoavaruuden olento vai tuntematon ötökkälaji? Aura Festillä saattoi törmätä myös tämänkaltaisiin ilmestyksiin.  Jussi Mankkinen / Yle
 T-paitaa ja muuta myynnissä olevaa festivaalihärpäkettä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Aino Schrey ja Katariina Schrey diggailemassa Gettomasaa. – Olen ollut Gettomasan keikalla tänä kesänä jo kolme kertaa, Aino Schrey kertoo.  Jussi Mankkinen / Yle
 Yksi Aura Festin trendeistä on selkeästi ollut erilaiset taidokkaat letitykset.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lahti United eli hip hop -kollektiivi Lahdesta, jossa esiintyvät muun muassa Aste ja Brädi.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lahti United -kollektiivia.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lahti United -kollektiivia.  Jussi Mankkinen / Yle
 Robert, Ria, Sanna, Minna ja Miro festaritunnelmissa.  Jussi Mankkinen / Yle
 Elastisen showhun kuuluu vauhdikkuus ja liikunnallisuus.   Jussi Mankkinen / Yle
 Elastinen esiintymässä. Elastinen totesi, että Turku on Suomen rap-pääkaupunki, tai ainakin yksi niistä.  Jussi Mankkinen / Yle
 Lauantai-illan pääesiintyjä Alan Walker.  Jussi Mankkinen / Yle
 Alan Walkerin yleisöä. Faneista käytetään kutsumanimeä walkers.  Jussi Mankkinen / Yle
 Alan Walkerin näyttävää showta.  Jussi Mankkinen / Yle
 Alan Walkerin esityksistä ei visuaalisia tehosteita puutu. Walkerista enemmän Yle Uutisissa ensi viikolla.  Jussi Mankkinen / Yle
 Festivaali on päättynyt ja yleisö vaeltaa kotiin. – Vaikka ajat ovat koronan takia vaikeita, elämistä ja siitä nauttimista ei kutenkaan pitäisi lopettaa, turkulainen Atte summaa.  Jussi Mankkinen / Yle

Tällaisia tyyliniekkoja löytyy Turusta: katso riehakkaat kuvat Aura Festiltä, jossa pääesiintyjänä oli Alan Walker


Summary: Bidenin heinäkuisen tiedotustilaisuuden video leviää sosiaalisessa mediassa kulovalkean tavoin. Presidentin näkemys Afganistanin tilanteesta oli viime päivien tapahtumien valossa väärä.

WASHINGTON  Presidentti  Joe Bidenin  vaalima ulkopolitiikan uskottavuus on kärsinyt kovan kolauksen ääriliike Talibanin vallatessa Afganistania.
 Biden perusteli 8. heinäkuuta pitämässään tiedotustilaisuudessa Yhdysvaltain joukkojen vetämistä Afganistanista hämmentävällä tavalla. Tiedotustilaisuudesta tehtyjä videoita toistetaan nyt televisiossa ja levitetään sosiaalisessa mediassa.
 Bidenin vastaukset nostavat pintaan kysymyksiä Yhdysvaltain tiedustelun ja sitä kautta ulkopolitiikan laadusta. Hurjimmissa arvioissa nähdään jopa salaliittoja presidentin harhauttamiseksi, koska Bidenin tilannearvio oli hutera.
 Biden yliarvioi  Afganistanin turvallisuusjoukkojen puolustuskyvyn ja vastaavasti aliarvioi Talibanin iskukyvyn.
 Blinkenkin torjui Saigon-vertaukset
 Yhdysvallat evakuoi Kabulin suurlähetystönsä työntekijät sunnuntaina.
 Ulkoministeri  Antony Blinken   torjui kritiikkiä toistamalla Bidenin sanoja , ettei Afganistanista poistumista voisi verrata yhdysvaltalaisten pakoon Saigonista. Uutiskuvat kuitenkin muistuttavat pelottavasti 1975 tapahtumia Vietnamissa.
 Blinkenin mielestä Yhdysvallat on saavuttanut tavoitteensa Afganistanissa, ja siksi vetäytytyminen maasta on perusteltua.  Hän kuitenkin myönsi CNN:n haastattelussa  yllättyneensä Afganistanin viime päivien kehityksestä.
 – Tosiasia on, että Afganistanin turvallisuusjoukot eivät ole pystyneet puolustamaan maataan ja niiden luhistuminen on ollut ennakoitua nopeampaa, Blinken sanoi.
 Syyskuun 2001 terrori-iskujen jälkeen käynnistetty sotilasoperaatio  on vaatinut vajaan 2 500 yhdysvaltalaisen sotilaan hengen. Kaikkiaan Afganistanissa on 20 vuoden sotaisuuksien aikana kuollut yli 150 000 ihmistä, joista siviilejä on noin 50 000.
 Operaation kulut Yhdysvaltain veronmaksajille ovat arviolta 2 000 miljardia dollaria eli vajaat 1 700 miljardia euroa.
 Pelosi vaatii selvitystä Bidenilta
 Joukkojen vetämistä kannatetaan raskaiden tappioiden takia molemmissa Yhdysvaltain pääpuolueissa. Jo Bidenin edeltäjät  Donald Trump  ja  Barack Obama  hakivat mahdollisuutta lähteä Afganistanista.
 Varsinkin suurella rahalla koulutettujen Afganistanin turvallisuusjoukkojen heikkous on kuitenkin tullut yllätyksenä Washingtonissa. Se lisää huolta siitä, onko Biden tilanteen tasalla.
 Joidenkin asiantuntijoiden mielestä  Yhdysvaltain johto on jo vuosikausia lukenut väärin Afganistanin tilannetta , eikä Yhdysvalloilla ole ollut selkeää Afganistan-strategiaa.
 Huolestuneita on molemmissa puolueissa. Edustajainhuoneen demokraatti-puheenjohtaja  Nancy Pelosi  on vaatinut Bidenin hallinnolta selontekoa, kun kongressi viikon päästä palaa kesätauolta.
 Vaikutusvaltaiset republikaanisenaattorit  Mitch McConnell  ja  Lindsey Graham  ovat kuvanneet Afganistanin tilanteen kärjistymistä häpeälliseksi Yhdysvaltain kansainväliselle maineelle.
 Grahamin mielestä Biden ei näe päätöstensä ja puheidensa vaikutusta Yhdysvaltain sisäiseen turvallisuuteen.

Biden joutui Yhdysvalloissa tulilinjalle Afganistanin takia – heikko tiedustelu herättää epäilyksiä niin salaliitoista kuin koko ulkopolitiikasta


Summary: Kabulilaisen toimittajan mukaan Taliban on määrännyt yöllisen ulkonaliikkumiskiellon ja kovia rangaistuksia ryöstelystä. Hänen mukaansa ääriliike on kuitenkin muuttanut toimintatapaansa aiempaa suvaitsevammaksi.

Kabulissa asuva toimittaja  Fazelminallah Qazizai  kertoo Ylelle seisovansa kotitalonsa katolla iltakymmenen jälkeen paikallista aikaa.
 – Kabulissa on nyt rauhallista. Seison nyt katolla ja katson alas. Sähköt toimivat ja on täysin hiljaista.
 Hiljaisuuteen vaikuttaa se, että Taliban on määrännyt Qazizain asuinalueelle kello 21 alkaneen ulkonaliikkumiskiellon. Ainoa ääni kuuluu kaupungin yllä pörräävistä amerikkalaisista evakuointihelikoptereista.
 Qazizai on työskennellyt muun muassa Yhdysvaltojen yleisradioyhtiö NPR:lle.
 Qazizain mukaan Taliban yrittää pitää kaupungissa järjestystä hallituksen poliisien ja virkamiesten paettua. Hän kertoo, että Taliban on kieltänyt ihmisiä ryöstelemästä kaupungilla. Rangaistuksena on käsien irti hakkaaminen.
 Vielä aamulla Taliban oli kaupungin laitamilla, nyt liike sanoo vallanneensa jo useita asuinalueita Kabulista sekä presidentinlinnan. Qazizai sanoo kuulleensa Taliban-taistelijoilta, että nämä eivät tulleet neuvottelemaan vaan kaappaamaan vallan.
 – Tilanne muuttui nopeasti. Taliban on nyt hallinnassa kaikkialla.
 Kabulilaiset kiirehtivät sunnuntaina koteihinsa Talibanin saapuessa kaupunkiin. EPA
 Qazizai sanoo sunnuntaina nähneensä, kuinka jotkut ihmiset ottivat päivällä selfieitä taistelijoiden kanssa.
 – Tämä oli taistelijoille ok, vaikka ihmisillä oli päällään kaikenlaisia vaatteita ja joillain pojilla oli tatuointeja. Luulen, että se lievensi ihmisten huolia, Qazizai sanoo.
 Ylipäätään Qazizai uskoo, että Taliban on jossain määrin muuttanut toimintatapaansa aiempaa suvaitsevammaksi.
 Hän sanoo käyneensä Talibanin hallitsemilla alueilla maan eteläosissa ja nähneensä, että naisten koulunkäyntiä ja työntekoa suvaitaan. Hän sanoo myös luottavansa Talibanin vakuutteluun siitä, että länsimaita auttaneita tulkkeja ja heidän perheitään ei vahingoiteta.
 Varsinaisessa vaarassa ovat hänen mukaansa ainoastaan jotkut poliitikot ja Yhdysvaltain armeijalle tiedustelutietoa jakaneet henkilöt.
 – He ovat todellisessa hengenvaarassa, mutta heistä kukaan ei puhu.
 Kabulilaiset jonottivat sunnuntaina pankkien edessä nostaakseen käteistä ennen Talibanin saapumista. Haroon Sabawoon / AOP
 Lue myös:
 Yle seuraa: Taliban etenee syvemmälle Kabuliin, presidentti on poistunut maasta, Suomi sulkee suurlähetystön
 Analyysi: Talibanin salamasota antoi katkeran opetuksen ulkopuolisille
 Tämän takia Taliban huolettaa maailmaa – Viisi kysymystä ja vastausta Afganistanin yli vyöryvästä ääriliikkeestä
 Biden joutui Yhdysvalloissa tulilinjalle Afganistanin takia – heikko tiedustelu herättää epäilyksiä niin salaliitoista kuin koko ulkopolitiikasta

Kabulilainen toimittaja Ylelle: Ihmiset ottivat selfieitä Taliban-taistelijoiden kanssa, ryöstelystä rangaistuksena käsien katkomista


Summary: Eri maissa noudatetaan islamilaista oikeutta eri tavoin. Taliban on tähän asti noudattanut ankaraa linjaa naisten oikeuksien näkökulmasta. Vielä ei tiedetä, miten ääriliikkeen valtaannousu muuttaa naisten asemaa Afganistanissa.

Taliban ei välttämättä ryhdy rajoittamaan naisten oikeuksia yhtä räikeästi kuin edellisellä valtakaudellaan, arvioi islamintutkimukseen ja Lähi-itään perehtynyt yliopistonlehtori  Susanne Dahlgren  Tampereen yliopistosta.
 Ääri-islamilaisen Talibanin valtaannousu Aftanistanissa on herättänyt pelkoja siitä, mitä tapahtuu naisten oikeuksille maassa. Tiistai-iltana liikkeen edustaja ilmoitti naisten oikeuksien toteutuvan islamilaisen oikeuden mukaisesti.
 Lue uusimmat tiedot Afganistanista täältä
 Dahlgrenin mukaan on vielä aikaista sanoa, mitä ilmoitus käytännössä tarkoittaa. Eri maissa tulkitaan islamilaista oikeutta eri tavoin. Talibanin tulkinta on tähän asti ollut tiukempi kuin monissa muissa valtioissa. Siihen kuuluu myös elämäntapoihin liittyviä määräyksiä.
 2000-luvun vaihteen Afganistanissa Taliban esimerkiksi kielsi naisilta työnteon. Nyt liikkeen edustajat ovat lupailleet, että naiset saisivat jatkaa työntekoa. Se tuskin tarkoittaa samaa kuin naapurimaissa.
 – Näkisin, että nyt tulee ohjeet siitä, mitkä ovat naisille hyväksyttävät ammatit. Sellaisia voivat olla erilaiset naisten parissa työskentelevät ammatit, kuten lääkäri tai sairaanhoitaja, Dahlgren sanoo.
 – Naiset eivät kuitenkaan saisi työskennellä ikään kuin miesten nähtävänä. Siitä seuraisi Talibanin ajattelun mukaan yhteiskunnallinen kaaos.
 Nyt romahtaneen hallituksen aikana Afganistanissa on ollut naispuolisia tv-kuuluttajia, iskelmätähtiä ja jopa rock-bändejä. Dahlgren ennakoi Talibanin poistavan tämäntyyppiset hahmot julkisesta tilasta.
 – Heidät todennäköisesti poistetaan näkyvistä paikoista. Sama nähtiin 2000-luvun alussa. Toimittajat, laulajat ja sometähdet joutuvat vetämään huput päälleen.
 "Afganistanissa on naisia ja tyttöjä, jotka ovat olleet pimeässä ennen Talibaniakin"
 Dahlgrenin mukaan Taliban pohjautuu uskonnollisten oppiensa lisäksi vanhoilliseen maaseudulla vallitsevaan heimokulttuuriin, jossa naisen rooli on aina ollut toissijainen. Sen elämäntavan mukaan nainen on aina jonkun miespuolisen holhouksen alla.
 – Afganistanissa on naisia ja tyttöjä, jotka ovat olleet pimeässä ennen Talibaniakin. Toisaalta siellä on etninen vähemmistö hazarat, joiden naisilla on ollut hieman paremmat mahdollisuudet kuin muilla. Se on yksi vähemmistöistä, joiden aseman heikentymistä nyt pelätään.
 Esimerkiksi sunnivaltio Qatar on Dahlgrenin mukaan luopumassa naisia holhoavista laeista, joiden mukaan nainen tarvitsee aviomiehen luvan esimerkiksi ottaessaan työpaikan.
 On vielä avoin kysymys, miten Taliban tulkitsee tämäntapaisia naisen oikeuksiin liittyviä kysymyksiä. Ääriliikkeen edellisen valtakauden aikana sen tiukka linja eristi Afganistania muusta maailmasta, mikä vahingoitti maan taloutta.
 – On viitteitä siitä, että he ovat vähän oppineet.
 Lue myös:   Tällainen oli Talibanin edellinen hirmuhallinto – nyrkin paksuiset parrat, leijan lennätys kielletty, nilkkansa paljastaneet naiset ruoskittiin

"Sometähdet vetävät hupun päälleen" – islamin asiantuntija kertoo, mitä Talibanin ilmoitus naisten oikeuksista voi tarkoittaa oikeasti


Summary: Afganistania hallitsevan Talibanin kanssa olisi pyrittävä neuvottelemaan ihmisoikeuksista, sanoo maassa asunut Suomen Afganistanin-suurlähettiläs. Oikeusoppineen mukaan YK voi lähettää alueelle sotilaallisia joukkoja.

Afganistanista leviää maailmalle järkyttäviä kuvia.
 Mitä kansainvälinen yhteisö voi tehdä Afganistanin tilanteen auttamiseksi? Mitä pitäisi tehdä juuri nyt?
 Kysymyksiin vastaa kolme asiantuntijaa.
 Suomen Afganistanin-suurlähetystön perustanut ja suurlähettiläänä vuosina 2002–2005 ollut  Tarja Laitiainen kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien professori  Martin Scheinin kansainvälisen oikeuden professori  Outi Korhonen
 Miltä tilanne näyttää Afganistanissa juuri nyt?
 Tarja Laitiainen:
 – Kun menin Afganistaniin vuonna 2002, oli suurta toivoa ilmassa, että asiat ovat muuttumassa parempaan. Ihmiset olivat yritteliäitä. Naiset olivat pääsemässä ulos kodeistaan, ja uusi elämä oli aukeamassa pitkän sotatilan jälkeen. Kun nyt ollaan tässä tilanteessa, niin kyllähän tämä ihan kamalalta tuntuu.
 Martin Scheinin:
 – On hyvin suuri vaara, että Afganistanissa on ihmisoikeuskriisi ja humanitaarinen kriisi, joka voi koskea monia ryhmiä yhteiskunnan sisällä. Naiset ja naisten ihmisoikeudet ovat yleisesti vaarassa. Erityisen suuressa vaarassa ovat esimerkiksi kansalaisliikkeiden aktivistit ja naisten oikeuksien puolustajat.
 Martin Scheinin, Outi Korhonen ja Tarja Laitiainen. Marcus Rosenlund / Yle, Turun yliopisto
 Mitä kansainvälinen yhteisö voi tehdä tässä tilanteessa?
 Tarja Laitiainen:
 – Ei ole mitään vastavoimaa, joka voisi pakottaa Talibanin toimimaan muutoin kuin miten he itse päättävät toimia. Neuvottelu ja keskustelu heidän kanssaan on varmaan ainoa tapa edetä.
 – Olisi saatava heidät ymmärtämään, että ei kannata mennä siihen keskiaikaiseen tilanteeseen, missä oltiin 20 vuotta sitten. Siellä on satsattu paljon ihmisten koulutukseen. Jos se kaikki menee hukkaan ja maan kehitys pysähtyy, se on suuri menetys.
 Outi Korhonen:
 – Kuka siellä nyt hallinnon ottaakin käsiin, niin neuvotteluteitse naisten ja muidenkin ihmisoikeuksia voidaan ulkopuolelta pyrkiä tukemaan.
 – Voidaan tarjota keppiä. Kauppasopimuksiin ja diplomaattisiin sopimuksiin voidaan laittaa ihmisoikeusehtoja. Eli valtiota ei oteta mukaan mihinkään kauppoihin, kansainvälisiin yhteistoimintajärjestöihin tai kansainvälisiin pankki- tai talousjärjestelmiin, elleivät tietyt (ihmisoikeus)asiat parane.
 – Ehtojen lisäksi voidaan käyttää porkkanoita eli myönnetään lainoja, rahoituksia ja avustuksia erilaisiin kohteisiin, jos tietyt ihmisoikeustavoitteet toteutuvat.
 – Nämä (kepit ja porkkanat) ovat valtavan vaikuttavia keinoja, koska mikään valtio maailmassa ei voi eristäytyä täysin.
 Onko sotilaallinen väliintulo mahdollista?
 Martin Scheinin:
 – Nyt kun Yhdysvallat ja muut valtiot poistavat aseellisia joukkojaan, on hieman tylsää sanoa, että sotilaallinen väliintulo olisi yksi mahdollisuus. Mutta jos me katsomme kansainvälisen yhteisön työkaluja, niin YK:n turvallisuusneuvostolla on mahdollisuus tehdä ylikansallisesti päätöksiä sotilaallisten joukkojen lähettämisestä, rauhanturvaajien lähettämisestä, taloudellisista pakotetoimista. On laaja kirjo mahdollisuuksia.
 – Tämän rinnalla (YK:n mahdollisten toimenpiteiden) kyse on myös siitä, että muilla valtioilla on velvollisuus ottaa vastaan pakolaisia. Kysymys on, pääseekö sieltä lähtemään. Lähtemistä edesauttaa se, että on paikka, mihin mennä.
 Outi Korhonen:
 – Katsoisin, että Afganistanin geopoliittinen merkitys on niin suuri, että tuskin maan annetaan tässä vaiheessa ikään kuin päästä täysin kontrollista.
 – Uskoisin, että Nato saattaa lähteä toimimaan. Sillä on jo historiallisesti siellä pitkä kokemus. Sitten voisi olla tietysti YK:n jonkinlainen operaatio, se voisi olla rauhaan pakottaminen, rauhan turvaaminen tai humanitaarisen katastrofin välttäminen.
 – Jos siellä on ihmisoikeuksien räikeää loukkausta, joka usein tarkoittaa fyysistä laajamittaista ihmisoikeuksien loukkaamista, siihen voidaan ainakin teoriassa suojeluvastuun periaatteen nojalla puuttua. Se tarkoittaa hyvin äärimmäistä tilannetta. Ja se on hyvin lyhytkestoinen interventioluonteinen lyhytaikainen puuttuminen, johon on hirvittävän korkea kynnys.
 Lue myös:
 Lue tästä uusimmat tiedot Afganistanin tilanteesta

Mitä muu maailma voi tehdä Afganistanille? Suurlähettiläs ja oikeusoppineet: Talibanille on tarjottava neuvottelua, keppiä ja porkkanaa


Summary: Aiemmin ainakin Suomi ja Saksa ilmoittivat jäädyttävänsä kehitysyhteistyön Afganistanin kanssa.

Ministerit, ministeriöt ja valtioneuvosto

Ulkoministeri  Pekka Haavisto  (Vihr.) kertoo kello 19 alkavassa tiedotustilaisuudessa EU-ministerien Afganistan-kokouksen tuloksista.
 Ministerit ovat tänään pohtineet hätäkokouksessaan Afganistanin muuttunutta tilannetta. Ääriliike Taliban otti Afganistanin haltuunsa viikonvaihteessa.
 Euroopan unionin alueella afganistanilaiset ovat suurin turvapaikanhakijoiden ryhmä syyrialaisten jälkeen. EU:n arvioiden mukaan noin 570 000 afganistanilaista on hakenut turvapaikkaa Euroopasta vuodesta 2015 lähtien.
 Tilaisuutta voi seurata klikkaamalla yllä olevaa kuvaa tai katsoa lähetystä  Yle Areenasta .
 Aimmin tänään ulkoministeriö ilmoitti, että Suomi keskeyttää kehitysyhteistyön Afganistanissa,
 Afganistan on ollut Suomen suurin kehitysyhteistyön kumppanimaa viime vuosina. Suomi on antanut Afganistanille humanitaarista apua ja avustanut muun muassa miinanraivauksessa. Apu on ollut rahallisesti noin 30 miljoonaa euroa vuodessa.
 Kehitysyhteistyön jatkoa arvioidaan yhdessä kansainvälisen yhteisön sekä kehitysyhteistyötä tekevien järjestöjen kanssa Afganistanin tilanteen selkeytyessä, tiedotti ulkoministeriö.
 Myös Saksa on ilmoittanut keskeyttävänsä kehitysyhteistyöavun Afganistaniin.

Ulkoministeri Haavisto kertoo EU:n Afganistan-kokouksen tuloksista – seuraa suorana klo 19