Summary: Helsinkiläiset saavat Oma Stadi-äänestyksessä päättää lähes 9 miljoonan euron rahapotin jakamisesta kaupungin kehittämiseen. Kaupunkilaiset halusivat muun muassa selvityksen Uimastadionin ympärivuotisesta aukiolosta.

Helsingin maauimalan Uimastadion saattaa tulevaisuudessa olla auki ympäri vuoden.
 Viime viikon torstaina päättyneessä Oma Stadi-äänestyksessä kaupunkilaiset saivat päättää lähes 9 miljoonan euron rahapotin käyttämisestä kaupungin kehittämiseen.
 Helsingin kaupungin kehittämispäällikön  Kirsi Verkan  mukaan tuhannet äänestykseen osallistuneet kaupunkilaiset toivoivat selvitystä Uimastadionin ympärivuotisesta aukiolosta.
 – Selvityksen tekeminen meni äänestyksessä läpi ja tämä selvitystyö aloitetaan mahdollisimman nopeasti.
 – Rahaa ympärivuotiseen aukioloon ei ole vielä varattu. Nyt äänestettiin selvityksen tekemisen puolesta, Verkka selventää.
 Hän kertoo, että selvitys tehdään huolella ja se maksaa 100 000 euroa.
 Ympärivuotinen aukiolo maksaisi 300 000 euroa vuodessa
 Verkka kertoo, että Uimastadionin ympärivuotisen aukiolon on arvioitu maksavan 300 000 euroa vuodessa.
 – Pitää tietysti selvittää sekin, miten tämä voidaan toteuttaa mahdollisimman ekologisesti, Verkka sanoo.
 Kaikkiaan Oma Stadi-äänestyksen hankkeiden toteuttamiseen on varattu 8,8 miljoonaa euroa.
 Kaikkia helsinkiläisiä yhteisesti hyödyttäviin hankkeisiin suunnataan 1,8 miljoonaa euroa.
 Tämän lisäksi jaetaan erikseen rahaa alueellisiin hankkeisiin eli niin kutsutuillle suurpiireille asukasluvun mukaan.
 Äänestyksessä läpi menneiden kohteiden lista on pitkä. Näistä voi lukea kaupungin verkkosivuilla  omastadi.hel.fi.
 Suuri potti luvassa Malmin palveluihin ja nuorisotoimintaan
 Suurimman potin on saamassa Malmin lentokenttää kiertävän ulkoilureitin palveluiden kehittäminen, johon ollaan suuntaamassa yli 550 000 euroa.
 Toinen suuri puolen miljoonan hanke on luvassa nuorten harrastus- ja tukitoimintaan. Nuorille rakennetaan uusi skeittiparkki Länsi-Helsinkiin.
 Verkan mukaan skeittipaikan tarkemmasta sijainnista ei ole vielä päätetty. Puotilan ala-asteelle, Vartiokylän ala-asteelle ja Puistopolun peruskouluun palkataan nuoriso-ohjaajia.
 – Tällä erää tarkoitus on palkata ohjaajia kahdeksi vuodeksi, Verkka sanoo
 Hän pitää nuorten harrastus- ja tukitoiminnan lisäpanostuksia erittäin tärkeänä.
 Verkka korostaa, että kaikki Oma Stadi-äänestyksen projektit toteutetaan vuorovaikutuksessa kaupunkilaisten kanssa. Suunnittelu ja toteutus alkaa jo ensi vuonna.
 Oma Stadi-äänestykseen osallistui 47 000 kaupunkilaista. Helsingissä on yli 580 000 asukasta, jotka voisivat osallistua äänestykseen.
 Verkan mukaan äänestysmahdollisuudesta on pyritty tiedottamaan laajasti ja usealla eri kielellä.
 – Totta kai toivoisimme, että ihmiset osallistuisivat jatkossa entistäkin aktiivisemmin, Helsingin kehittämispäällikkö Kirsi Verkka sanoo.
 Lue myös:
 Kaupunki antoi miljoonia, helsinkiläiset halusivat futiskentän ja kauramaitoa – osallistuva budjetointi toi kuntiin myös saunavihtoja ja roskiksia
 Kauramaitoa päiväkoteihin ja kouluihin, puistoihin lisää puita – helsinkiläiset päättivät, miten kaupungin miljoonat käytetään
 Ketkä voittavat, jos kaupunkilaiset saavat itse päättää julkisista varoista? "Ehdottaa sai mitä tahansa maan ja taivaan väliltä, ja niin tehtiinkin

Helsinki selvittää, voisiko Uimastadionin pitää auki ympäri vuoden –  tuhannet kaupunkilaiset haluaisivat stadikalle myös talvella


Summary: Koronapandemia on moninkertaistanut ivermektiinin kysynnän. Vaikka vakuuttavaa näyttöä lääkkeen tehosta koronavirusta vastaan ei ole, lääkettä on käytetty useissa valtioissa.

Sami Antinniemi  ei missään nimessä pidä itseään rokotevastaisena.
 – Nimenomaan uskon tieteeseen.
 COVID-rokotetta hän ei kuitenkaan ole ottanut. Eikä toistaiseksi aio ottaa.
 Antinniemi kaivaa rasiasta rokottamattomuutensa syyn: Se on pieni, valkoinen pilleri.
 Ivermektiiniä.
 Sadat miljoonat ihmiset ympäri maailman uskovat ivermektiinin ehkäisevän koronavirustaudin tarttumista ja vähentävän dramaattisesti sairastamisen oireita. Ivermektiini on yksi monista syistä, miksi ihmiset eivät ota koronarokotetta.
 – Jos ivermektiiniä ei olisi, niin todennäköisesti ottaisiin rokotteen, Antinniemi sanoo.
 Ivermektiinin käyttö on moninkertaistunut maailmanlaajuisesti pandemian aikana. Myös Suomessa sen kysyntä on selvästi kasvanut.
 Vakuuttavaa näyttöä lääkkeen koronavirukselta suojaavista vaikutuksista ei kuitenkaan vieläkään ole.
 Podcastin kautta kaninkoloon
 Pandemian alkuvaiheessa Antinniemi oli omien sanojensa mukaan kuin kuka tahansa THL:n suosituksia noudattava suomalainen: pesi käsiään, vältti muita ihmisiä, odotti lisäohjeita.
 – Olin enemmistön puolella näissä asioissa.
 Ennen kaikkea Antinniemi odotti vastauksia. Mistä pandemia sai alkunsa? Milloin se loppuisi?  Miten taudilta suojaudutaan?
 Koronapandemian alkuaikoina Antinniemi luotti THL:n kaltaiseen lääketieteen auktoriteettiin. Sittemmin mieli on muuttunut. Sasha Silvala / YLE
 Samoihin aikoihin kun tuli Antinniemen vuoro ensimmäiselle koronapiikille, hän törmäsi vastaukseen. Se tuli  DarkHorse-podcastin kautta . DarkHorse on biologi  Brett Weinsteinin  podcast ihmisille, joita "epäsuositut mielipiteet eivät pelota".
 Ohjelman vieraana oli  Pierre Kory . Kory on yhdysvaltalainen teho-osastolääkäri, ja erilaisten vaihtoehtoisten koronahoitojen äänekkäimpiä puolestapuhujia.
 Aktiivisesti kampanjoivasta Korysta on tullut koronaepidemian myötä kuuluisa. Syy on ivermektiinissä.  Koryn mukaan ivermektiini on “ihmelääke” , joka vähentää ratkaisevasti koronataudin sairastamisaikaa ja kuolleisuutta.
 Liian hyvää ollakseen totta, tuumasi podcastia kuunteleva Antinniemi.
 – Suhtauduin siihen kriittisesti. Jos tosiaan tällainen lääke olisi löytynyt, miksi se ei olisi jo kaikkialla käytössä?
 Antinniemi alkoi etsiä netistä lisätietoa.
 Hän kuvailee kokemusta kaninkoloon putoamisena. Niin hätkähdyttävää tietoa ivermektiinistä löytyi.
 Viruksentappaja koeputkessa
 Ivermektiini on ollut käytössä 1980-luvulta saakka. Sillä häädetään ihmisestä ja eläimistä loisia, kuten päätäitä ja syyhypunkkeja.
 Kiinnostus ivermektiinin mahdollisista koronavirukselta suojaavista ominaisuuksista virisi huhtikuussa 2020. Silloin australialaiset tutkijat julkaisivat tutkimuksen, jonka mukaan  ivermektiini estää SARS-CoV-2-viruksen monistumisen petrimaljassa .
 Lasiastiassa saatu tulos ei tarkoita, että ivermektiini estäisi viruksen monistumista ihmiskehossa. Tämän selvittämiseen tarvittaisiin laajoja ihmiskokeita.
 Maailma ei kuitenkaan jäänyt odottamaan tyhjentävää vastausta. Koronaviruksen vastaisella taistelulla oli kiire.
 Uutinen lupaavasta koetuloksesta levisi nopeasti. Jo toukokuussa 2020 Peru otti ivermektiinin osaksi maan virallista hoito-ohjetta. Perässä seurasivat Bolivia, Guatemala, Paraguay, Honduras ja Brasilia.
 Etelä-Amerikan terveysviranomaiset tiesivät, että ivermektiinin teho koronan hoidossa perustui ohuen näytön varaan.
 "Kyseessä on tuote, jonka käyttökelpoisuutta koronan hoidossa ei ole tieteellisesti vahvistettu."  Bolivian terveysministeri Marcelo Navajas 12.5.2020.
 Maissa kuitenkin tiedettiin myös, että rokotteiden saapumiseen menisi aikaa, ja että ensimmäiset erät menisivät rikkaammille maille. Tuttu, turvallinen ja ennen kaikkea halpa ivermektiini oli houkutteleva mahdollisuus.
 Mitä hävittävää mailla olisi?
 Ivermektiinin suosio ei rajoittunut Etelä-Amerikkaan. Esimerkiksi Intia, Bulgaria, Slovakia, Tšekki, Zimbabwe ja Egypti ovat ottaneet lääkkeen osaksi koronan hoito-ohjelmaa, tai hyväksyneet lääkkeen off label -käytön, eli lääkereseptien kirjoittamisen muuhun kuin loisten häätämiseen.
 Filippiineillä paikalliset klinikat ovat jakaneet ivermektiiniä ilmaiseksi, vaikka ainetta ei ole virallisesti suositeltu. Kuvassa ivermektiiniä puolustava filippiiniläinen poliitikko Mike Defensor.  Rolex Dela Pena / EPA
 Seurauksena ivermektiini on loppunut apteekeista ympäri maailman.
 Kysyntä on noussut myös maissa, joissa ivermektiinin käyttöä koronaa vastaan ei ole missään vaiheessa suositeltu.
 Kuten Suomessa.
 Suomessa kysyntä kasvoi, Yhdysvalloissa räjähti
 Suomen apteekeissa on vuosien ajan myyty yhtä ivermektiinivalmistetta: Lääkeyhtiö MSD:n Stromectolia.
 Suomen suurimman apteekkiketjun Yliopiston Apteekin mukaan Stromectolin menekki on kasvanut vuoden sisällä 30 prosenttia. Yliopiston apteekit vastaavat 10 prosentista koko maan lääkemyynnistä. Myös Apteekkariliiton  elokuisen kyselyn mukaan  ivermektiinin kysyntä on kasvanut.
 Yliopiston apteekin mukaan ivermektiinin menekki on myydyissä pakkausmäärissä mitattuna pientä. Emme kuitenkaan voi tietää aineen todellisia käyttömääriä, sillä ivermektiiniä tilataan myös laittomasti EU:n ulkopuolelta.
 Tullin takavarikoiman ivermektiinin määrä on noussut hieman. Kun vuonna 2020 Tulli takavarikoi kolme ivermektiinierää, kuluvan vuoden elokuuhun mennessä takavarikointeja oli tehty kahdeksan. Erien koko vaihtelee kymmenestä satoihin tabletteihin.
 Ulkomailta tilattu "koronan hoitokitti", johon sisältyy myös ivermektiiniä.  Sasha Silvala / YLE
 Suomen kysynnän kasvua voidaan pitää maltillisena.
 Esimerkiksi Yhdysvalloissa ivermektiinin käyttö on monikymmenkertaistunut.
 Ivermektiini on ohjeen mukaisesti annosteltuna turvallinen lääke. Aineen äkillinen suosio on kuitenkin tuonut mukanaan myös ongelmia.
 Yhdysvaltojen myrkytyskeskukset ovat saaneet kuluneen vuoden aikana saada yhteydenottoja ihmisiltä, jotka oirehtivat  ivermektiinin yliannostuksesta . Epätoivoisimmat ovat lääkinneet itseään eläimille tarkoitetulla ivermetiinivalmisteella.
 “Et ole hevonen”, valisti Yhdysvaltojen lääkevirasto FDA.
 Sami Antinniemi huomasi, että ivermektiinistä kerrotaan kahta vastakkaista tarinaa.
 Toisessa tarinassa hömelöt kansalaiset yrittävät turhaan suojautua koronalta hevosten loislääkkeellä. Ivermektiiniä suosittelevat levittävät vaarallista disinformaatiota, joka on sensuroitava internetistä.
 Tätä tarinaa välittää etenkin länsimainen valtamedia.
 – Ivermektiinistä puhuvat ja sitä käyttävät halutaan tehdä naurunalaisiksi. Jos lääke toimii, niin sehän on hyvä asia. Miksi me ei silloin tutkittaisi tätä, Antinniemi kysyy.
 Brasilian presidentti Jair Bolsonaron kaltaiset oikeistopopulistit ovat kampanjoineet hydroksiklorokiinin ja ivermektiinin kaltaisten vaihtoehtolääkitysten puolesta. Poliitikkojen tuki lääkeaineille on politisoinut myös aineita koskevaa keskustelua.  Getty Images
 Toisen näkemyksen mukaan ivermektiini on kipeästi kaivattu koronalääke, jonka tehoa läntinen maailma ei suostu näkemään.
 Antinniemi päätti antaa jälkimmäiselle tarinalle mahdollisuuden.
 – Tuntui hirveän vaikealta ajatella, että kaikki nämä ivermektiiniä suosittelevat lääkärit, tai miljoonat intialaiset olisivat tehneet virheen.
 Antinniemi tilasi ivermektiiniä verkossa olevasta lääkekaupasta.
 Rokoteaika tuli ja meni. Antinniemen piikki jäi hyllylle.
 Voivatko sadat miljoonat ihmiset olla väärässä?
 Antinniemi listaa monta syytä päätöksensä perusteeksi.
 Ensinnäkin on tutkimustieto. Antinniemi viittaa lukuisiin tutkimustuloksiin, joiden perusteella ivermektiinin käyttö vähentää koronapotilaiden sairastamisaikaa ja kuolemia.
 Myös ivermektiiniä käyttävien valtioiden esimerkki rohkaisi.
 Esimerkiksi Perussa koronaan liittyvät kuolintapaukset alkoivat laskea muutama kuukausi sen jälkeen kun ivermektiinistä tuli osa maan virallista hoito-ohjelmaa.
 Ja lopulta vielä tämä: ivermektiiniin perustuvia koronalääkkeitä kehitetään parhaillaan,  vieläpä Suomessa . Turkulaisen Therapeutica Borealisin koronaviruslääkkeelle myönnettiin patentti keväällä.
 Tuskinpa aine kiinnostaisi lääkefirmoja, jos sillä ei olisi aitoa potentiaalia?
 Perun koronakatastrofi
 Antinniemen olennaisia tiedonlähteitä on FLCCC (Front Line COVID-19 Critical Care Alliance).
 FLCCC on yksi monista koronapandemian aikana pystytetyistä järjestöistä, jotka kampanjoivat vaihtoehtoisten koronahoitojen puolesta, ja keräävät rahoitusta tukijoiltaan lahjoituksina. FLCCC:n perustajiin kuuluu jutun alussa mainittu DarkHorse-podcastissa puhunut Pierre Kory.
 Järjestön sivuja tutkimalla ivermektiinin hyöty vaikuttaa päivänselvältä.
 Mutta kerooko FLCCC kaikkea? Katsotaan uudestaan Perun esimerkkiä.
 FLCCC päättelee, että Perun kuolintapausten lasku ja nousu vuonna 2020 on seurausta nimenomaan ivermektiiniä koskevasta suosituksesta ja suosituksen poistosta.
 Tällaisessa syy-seuraussuhteiden päättelyssä on ongelmia.
 Viranomaisten hoitosuositukset eivät kerro mitään aineiden todellisesta kulutuksesta. Lääkkeiden laiton kauppa hankaloittaa arviointia entisestään.
 Vaikka lääkkeen kulutus tiedettäisiin täsmälleen, lääkkeen tehoa ei voi päätellä yksinkertaisesti seuraamalla kuolintilastojen kehitystä.
 Perussa on ivermektiinin laajasta käytöstä huolimatta väkilukuun suhteutettuna enemmän koronaan kuolleita kuin missään muualla maailmassa. Siihen on lukuisia enemmän tai vähemmän varmoja syitä.
 Parempi tapa päätellä ivermektiinin tehoa on lääkettä koskeva täsmätutkimus.
 Ongelmana on, että tutkimustietoa on liikaa. Se on myös keskenään ristiriitaista.
 Koronadatan hyökyaalto
 Marraskuussa 2020 Egyptin Benhan yliopiston tutkijat  julkaisivat hätkähdyttävän tuloksen : sadoilla koehenkilöillä tehty koe osoitti, että ivermektiini vähensi koronakuolemia yli 90 prosentilla, sekä ehkäisi taudin tarttumista.
 Kuukausia julkaisun jälkeen artikkelissa huomattiin ongelmia.  Brittilehti Guardianin selvityksen mukaan  osia artikkelista oli plagioitu muista tutkimuksista, ja koehenkilöiden tietoja oli vääristelty.
 Artikkeli oli julkaistu niin sanottu  preprint -versiona, eli sitä ei oltu vertaisarvioitu. Paperi vedettiin pois julkaisualustalta epäilysten vuoksi. Sitä ennen sitä oli ehditty siteerata kymmenissä muissa julkaisuissa.
 Kyseenalainen tulos on pisara tutkimustiedon meressä. Pelkästään vuoden 2020 aikana julkaistiin yli 100 000 koronaa koskevaa tieteellistä artikkelia.
 Massan seassa on lukuisia ivermektiinin käyttöä vastustavia tai sitä puoltavia tutkimustuloksia. FLCCC:n kaltaiset järjestöt  keskittyvät esittelemään jälkimmäisiä . Silloinkin, kun artikkelit on havaittujen ongelmien vuoksi oikaistu.
 Yle esitti FLCCC:lle haastattelupyynnön, mutta ei saanut vastausta tämän jutun julkaisuun mennessä.
 Miten maallikko osaa arvioida ristiriitaisten tulosten uskottavuutta?
 – Yksi tapa olisi odottaa perinpohjaisempien tutkimusten valmistumista, sanoo Helsingin yliopiston zoonoosivirologian professori  Olli Vapalahti .
 Olli Vapalahti on zoonoosivirologiaan erikoistunut professori Helsingin yliopistossa. Zoonoosivirologia keskittyy ihmisistä eläimiin tai eläimistä ihmisiin siirtyvien virusten tutkimiseen.
 Ideaalitilanteessa lääkeaineen tehoa mitataan suurille ihmisjoukoille tehdyissä kokeissa. Ensin koehenkilöt jaetaan satunnaistetusti kahteen ryhmään, ja heille annetaan tutkittavaa lääkettä tai lumelääkettä. Tutkimuksen uskottavuus punnitaan arvovaltaisissa tieteellisissä julkaisuissa ennen tulosten julkaisua.
 Prosessi on hidas, mutta pandemian päättymistä odottava maailma on kärsimätön.
 Seurauksena valtaisaa huomiota annetaan vertaisarvioimattomalle ja pahimmassa tapauksessa huonolaatuiselle tutkimukselle.
 – Järjestelmä on tällä hetkellä rikki. On yksinkertaisesti liikaa tietoa, jota ei ole laatusertifioitu. Normaali tieteellinen prosessi tulee myöhässä, Vapalahti sanoo.
 Mikä toimii koeputkessa, ei välttämättä toimi ihmisen kehossa
 Vapalahti on itsekin tutkinut ivermektiinin mahdollista hyötyä. Helsingin yliopiston tutkijat  ovat seuloneet toista tuhatta jo olemassa ollutta lääkeainetta  ja testanneet niiden vaikutuksia koronavirukseen.
 Tulos on ollut pettymys.
 – Ydinongelma on se, että (ivermektiinin) hyödyllinen efekti saadaan niin isoilla lääkeaineen pitoisuuksilla, että niitä ei voi antaa potilaille, Vapalahti sanoo.
 Ivermektiini estää koronaviruksen monistumista petrimaljassa. Saman vaikutuksen aikaansaaminen ihmiskehossa mahdollisesti edellyttäisi vaarallisen suuren lääkemäärän syömistä.
 "Suosittelisin rokotteiden ottoa."  Koronalääkitystä kehittävän Therapeutica Borealis -lääkeyhtiön professori Kalervo Väänänen.
 Entä suomalainen lääkekehitys? Miksi turkulainen lääkeyhtiö Therapeutica Borealis kehittää ivermektiiniin perustuvaa koronalääkettä, jos aineen teho olisi epävarmaa?
 Therapeutica Borealisin perustajiin kuuluva professori  Kalervo Väänänen  kertoo, että olennainen ero on kehitteillä olevan lääkkeen vaikutusmekanismi: kyseessä on nenäsumute.
 – Hypoteesimme lähtee siitä, että sumute muodostaa nenän limakalvolle suojan, joka estää virusta monistumasta. Näin viruskuormaa voitaisiin vähentää niin paljon, että kaikki tartunnan saavat eivät sairastuisi.
 Markkinoilla jo olevien ivermektiinitablettien koronalta suojaavaan vaikutukseen Väänänen ei usko.
 – Käsitykseni on, että meillä ei ole mitään näyttöä suun kautta annettavan ivermektiinihoidon hyvistä vaikutuksista. Suosittelisin rokotteiden ottoa, Väänänen sanoo.
 On siis mahdollista, että tulevaisuudessa koronapotilaita lääkitään uusilla lääkkeillä, joissa ivermektiini on vaikuttavana ainesosana.
 Toistaiseksi ei kuitenkaan ole riittävää näyttöä siitä, että markkinoilla oleva ivermektiini auttaisi taistelussa koronaa vastaan. Tämä on tiedeyhteisön arvostetuimpien portinvartijoiden, kuten Naturen, Sciencen ja Lancetin kaltaisten tiedejulkaisujen näkemys.
 Maailman terveysjärjestö WHO tai Euroopan lääkevirasto EMA eivät suosittele ivermektiinin käyttöä muuten kuin tutkimusta varten tehdyissä koetilanteissa. Moni ivermektiiniä kokeillut valtio on poistanut aineen hoitosuosituksistaan.
 Sami Antinniemen päätä tämä ei käännä. Hän on menettänyt luottonsa WHO:hon.
 – Kyllä WHO tietää, että ivermektiini on toimiva lääke.
 "WHO on lääkeyhtiöiden hallussa"
 Antinniemi on täysin vakuuttunut siitä, että ivermektiinin hyödystä koronan hoidossa.
 Tästä syystä Antinniemi päättelee, että WHO peittelee ivermektiinin tehoa tarkoituksellisesti.
 – Tässä maailmassa on hirveän vaikea päästä selville siitä mikä on totta ja mikä ei. Mutta tältä se vaikuttaa, en oikein keksi muuta selitystä.
 Ivermektiinihoitoa kannattavien kyltti koronapassia vastustavassa mielenosoituksessa 8.9.2021. AOP
 Antinniemi uskoo, että terveyden- ja hyvinvoinninlaitoksen kaltaiset länsimaiset terveysviranomaiset, tutkijat ja lääkärit noudattavat sokeasti WHO:n ohjeita, tai eivät uskalla puhua organisaation vastaisesti.
 Entä miksi WHO yrittäisi pimittää maailmalta halvan lääkkeen, joka voisi pelastaa lukemattomia ihmishenkiä?
 Antinniemen mukaan kaiken taustalla on suurten lääkeyhtiöiden mahti.
 – WHO on lääkeyhtiöiden hallussa. En vain usko, vaan tiedän.
 Sami Antinniemi uskoo lääkeyhtiöiden peittelevän ivermektiinin hyötyä, jotta ne saisivat kalliit rokotteensa kaupaksi. Tällaisia uskomuksia kutsutaan Big Pharma -salaliittoteorioiksi. Antinniemi karsastaa termiä. "Heti kun joku mainitsee sanan salaliitto, kaikki järkevä ajattelu katkeaa". Sasha Silvala / YLE
 Tässä on samalla osasyy Antinniemen rokottamattomuuteen: Hän on menettänyt luottonsa niihin, jotka koronarokotteita tarjoavat.
 Lisäksi tarjolla olevat rokotteet eivät ole hänen mielestään riittävän tehokkaita.
 – Ne eivät toimi niin kuin minä haluaisin rokotteen toimivan.
 Tämänhetkiset koronarokotteet antavat hyvän suojan tautia vastaan. Ne ehkäisevät myös taudin tarttumista ihmisestä toiseen. Rokotteiden suoja kuitenkin  heikkenee nopeasti , jos niitä verrataan esimerkiksi eliniäksi suojaa antaviin tuhkarokkorokotteisiin. Etenkin koronarokotteiden kyky ehkäistä  uuden delta-variantin tarttuvuutta on huono .
 Toistaalta mikään rokote ei anna täydellistä suojaa. Puutteistaan huolimatta koronarokotteiden hyöty on kiistaton.
 Rokottamattomuuden hinta sen sijaan on kova.
 Tällä hetkellä nimenomaan rokottamattomat  täyttävät sairaaloiden teho-osastoja . Se on jo johtanut  esimerkiksi leikkauksien siirtämiseen .
 Antinniemen usko ivermektiiniin on kuitenkin niin vahva, ettei hän pidä rokottamattomuuttaan riskinä.
 – Tiedän lukemistani tutkimuksista ivermektiinin ennaltaehkäisevän käytön tekevän minusta yhtä turvallisen kuin rokotetunkin ihmisen.
 Ymmärrät varmaan, että moni suomalainen on vihainen ihmisille, jotka eivät hanki rokotetta?
 – Kyllä, ja se on ikävää. Mielestäni on kuitenkin ihmisoikeus päättää olla ottamatta jotain tuotetta. Sitäkin on kunnioitettava.
 Antinniemi toivoo, että ivermektiiniä koskeva kysymys tutkittaisiin perinpohjaisesti, jotta ainetta koskeva riitely saadaan päätökseen.
 Näin vääjäämättä käy. Esimerkiksi Oxfordin yliopisto tekee parhaillaan tutkimusta, jossa ivermektiinin tehoa mitataan tuhansilla koronatartunnan saaneilla.
 Antinniemi odottaa tuloksia mielenkiinnolla.
 – Voinhan mä olla väärässäkin.

Sami Antinniemi luottaa koronarokotteen sijasta vanhaan loislääkkeeseen – miljoonat käyttävät ivermektiiniä, jonka teho on kyseenalainen


Summary: Unen merkitys työn kannalta on noussut keskiöön vasta viime vuosina aikana, sanoo tutkimusprofessori Jaana Laitinen. Yhä useampi työ on aivotyötä, ja väsyneenä työ ei suju.

Nyt on nukuttu paremmin kuin aikoihin.
 Koronapandemian suuri välitön vaikutus on ollut etätyöläisten unen parantuminen.
 Lähes kaikki asiantuntijatyötä tekevät nukkuivat etätyöhön siirtymisen jälkeen paremmin tai yhtä hyvin kuin ennen.
 Työterveyslaitoksen kyselyyn vastanneista 42 prosenttia arvioi unensa parantuneen etätyöaikana. Naisilla uni oli parantunut useammin kuin miehillä. Yli puolella uni oli pysynyt ennallaan.
 Työntekijöillä uni parani enemmän kuin esihenkilöillä.
 – Kun työmatkoihin ei ole kulunut aikaa, ihmiset ovat voineet nukkua vähän pidempään. Samalla on voitu nukkua paremmin oman vuorokausirytmin mukaisesti. Iltavirkut ovat voineet venyttää untaan, tutkimusprofessori  Jaana Latinen  Työterveyslaitokselta arvelee.
 Myös työn kuormitus on saattanut olla vähäisempää. Työpäivän aikana on ollut mahdollisuus keskittyä työtehtäviin ja on tullut aikaansaamisen ja onnistumisen tunteita, Laitinen sanoo.
 Unen lisääntymisestä etätöissä ovat kertoneet  muunlaisetkin mittaukset.  Esimerkiksi Firstbeat mittausten mkuaan Ihmiset nukkuivat entistä enemmän. Arkisin unta oli keväällä 2020 tullut yhtä paljon kuin tavallisesti viikonloppuisin.
 Etätyöt ovat monella asiantuntijatyöpaikalla ohi. Tarkoittaako konttorille paluu myös unien huononemista?
 – On mahdollista, että unen laatu tai unen pituus huononee konttoreille palatessa. Toivon kovasti, että ihmiset ovat oivaltaneet sen, että hyvin nukkuneena on hyvä olla, Laitinen toteaa.
 Joka viides nukkui alle kuusi tuntia yössä
 Keskimäärin vastaajat nukkuivat seitsemän tuntia. Se oli myös mediaani. Vaihtelu oli neljästä yhdeksään tuntia.
 Niitä, jotka nukkuivat alle kuusi tuntia oli joka viides.
 Yleensä aikuisille riittää 7-8 tuntia.
 – Uni on hirveän tärkeä asia. Eikö sille unelle varata riittävästi aikaa, että ei malteta mennä nukkumaan ajoissa? tutkimusprofessori Jaana Laitinen pohtii.
 Toisaalta toisinpäin. Ovatko liian vähän nukkuvat stressaantuneita niin, etteivät saa riittävästi unta.
 – Uni on työkyvyn ja jaksamisen näkökulmasta erittäin tärkeä. Ilman hyvää yöunta ei aivotyöläisenä pitkälle pötki, Laitinen sanoo.
 Unen aikana aivot ja koko keho palautuu, aivojen energiavarastot täydentyvät ja aivot puhdistuvat, Laitinen muistuttaa. Aivo selkäydinneste huuhtoo aivoja ja aivot pysyvät terveinä. Hyvä uni siis ehkäisee esimerkiksi muistisairauksia, kuten dementiaa.
 – Unen aikana oppiminen syvenee ja asiat siirtyvät pitkäaikaiseen muistiin. Samalla aivot käsittelevät päivän sosiaalisia tapahtumia. Kun nukkuu riittävästi, jaksaa paremmin ja keskittyy paremmin. Muisti toimii paremmin ja ihminen pystyy käsittelemään paremmin laajoja kokonaisuuksia, Laitinen luettelee.
 Vastaavaa on todennut esimerkiksi aivotutkija  Minna Huotilainen . Unen merkitys aivoille on valtava: Aivoja ei voi hoputtaa, mutta niitä voi auttaa niin, että  antaa niille aikaa nukkua ja levätä.
 Hyvin nukkuneena mieliala on parempi ja huumorintaju säilyy. Päätökset ovat parempia ja harkitumpia. Hyvin nukkunut jaksaa olla sinnikkäämpi. Väsyneenä toimivat rutiinit, mutta luovuutta vaativat toimet voivat olla liian haastavia.
 On esitetty, että nykyään ammatit ovat todella vaativia ja vaativat huippuosaamista. Sellaisissa ammateissa pärjätäkseen on erittäin tärkeä trimmata toimintakykyä ja huolehtia aivojen palautumisesta.
 Hyvin nukkuneena mieliala on parempi ja huumorintaju säilyy. Päätökset ovat parempia ja harkitumpia. Henrietta Hassinen / Yle
 “Unen merkitys on ymmärretty vasta viimeaikoina”
 Uni ei ole vain aivotyöläisten asia. Uni on tärkeää myös niissä töissä, joissa on turvallisuusriskejä. Tai vaikka tuotantolaitoksissa, joissa ei saa nukahtaa.
 – Unen merkitys on tullut tutummaksi ja sen merkitys on ymmärretty vasta viimeisten vuosien ajalta. merkitystä on pidetty pitkään tärkeänä työkyvyn edistämisessä, Jaana Laitinen muistuttaa.
 Uni on tullut tärkeäksi osaksi työkykyä.
 – Elintapa-asiat kokonaisuudessa ovat tärkeitä. Kun nukkuu hyvin, jaksaa liikkua ja pitää huolta itsestään monin tavoin. Mutta univaje lisää ruokahalua ja stressihormonitasoja. Jos nukkuu liian vähän ja huonosti, alkaa usein kasautua myös muita pulma.
 Alkoholia vähemmän kuin ennen
 Myös alkoholinkäyttö pysyi joko ennallaan tai vähentyi, kun asiantuntijat siirtyivät etätöihin. Kyselyyn vastanneista viidennes eli 21 prosenttia arvioi oman alkoholinkäyttönsä vähentyneen etätyön aikana. Alle 50-vuotiaista alkoholin käyttöä vähensi vielä useampi eli joka neljäs.
 Enemmän alkoholia joi kolme prosenttia. Ja lopuilla juominen oli pysynyt ennallaan.
 Alkoholi vaikuttaa unen laatuun ja palautumiseen, Laitinen muistuttaa.
 – Pienikin määrä alkoholia heikentää unen laatua. Toki pieni käyttö voi rentouttaa ja edistää psykologista palautumista. Fysiologista palautumista se haittaa, Laitinen sanoo.
 Etätyö ja työkyky -hankkeen kyselyyn osallistui 750 henkilöä kuudesta eri asiantuntijaorganisaatiosta: mukana olivat Alko, Ilmarinen, LähiTapiola, Monetra Oulu, Sanoma Markkinointi Routa ja SOK.
 Vastaajista naisia oli 75 prosenttia ja miehiä 25 prosenttia.
 Lue myös:
 Analyysi: Rahasta puhuminen on työpaikoilla hankalaa – eivätkä työntekijät ja työnantajat ole löytäneet yhteistä näkemystä vuosien yrittämisestä huolimatta
 Pieleen mennyt rekrytointi voi maksaa yritykselle paljon – headhunter kertoo, miksi pomot poimitaan uusiin töihin ilman hakemuksia
 Tutkija: Hyvinvoiva työntekijä tuottaa paremmin – Työntekijöiden mittaaminen on yhä suurempi trendi
 Analyysi: Miksi 80-tuntisesta työviikosta nousi metakka? Työllä itsensä tappamisen ihannointi  on ohi – yli 55 tunnin työviikko voi olla vakava terveysriski
 Salaryman tekee pitkää päivää ja viettää iltansakin työporukassa – japanilainen työkulttuuri muuttuu vähitellen ja yksi muuttaja on pandemia

Etätyö paransi yöunia, mutta asiantuntijoista joka viides nukkuu alle kuusi tuntia – Tutkija: "Ilman hyvää yöunta ei aivotyöläisenä pitkälle pötki"


Summary: Suomessa käydään ensi vuoden alussa kaikkien aikojen ensimmäiset aluevaalit. Keräämme vaalikonetta varten ideoitanne kysymyksiksi ehdokkaille. Kokoamme yhteen oleellisimmat, ajankohtaisimmat sekä parhaat ehdotukset.

Tammikuussa 2022 käydään valtaosassa Suomea aluevaalit, joissa valitaan tuleville hyvinvointialueille valtuustot. Äänioikeutettuja vaaleissa on noin 3,5 miljoonaa, ja ehdokkaita eri arvioiden mukaan noin 5 000–10 000.
 Yle palvelee kansalaisia näissäkin vaaleissa avaamalla äänestyspäätöksen tueksi vaalikoneen. Nyt sinulla on mahdollisuus vaikuttaa siihen, mitä teemoja, väittämiä tai kysymyksiä ehdokkailta kysymme.
 Onko kunnassasi jatkossakin oma terveysasema? Miten järjestyy kouluterveydenhuolto ja miten käy vaikkapa päihdepalveluiden tai kuntoutuspsykoterapian? Esimerkiksi näitä palveluita koskeviin kysymyksiin etsimme ehdokkailta vastauksia.
 Lähetä oma ehdotuksesi tai kysymyksesi oheisen lomakkeen kautta.
 Tästä pääset lisäämään kysymyksesi
 Kokoamme yhteen oleellisimmat, ajankohtaisimmat sekä parhaat ehdotukset, ja testaamme niitä syksyn mittaan myös laajemmin yleisöllä.
 Aluevaalit on uusi vaalityyppi Suomessa. Emme vielä tiedä tarkasti, miten eri puolueiden tai vaalilistojen politiikka eroaa toisistaan vaikkapa pelastustoimen järjestämiseen liittyvissä kysymyksissä.
 Vaalikoneen 2022 pääteema on kertoa äänestäjille, minkälaisten päätösten eteen hyvinvointialueiden valtuustoihin valittavat luottamushenkilöt joutuvat ja kuinka he päättäisivät valituksi tultuaan.
 Vaalikoneen tehtävä on luonnollisesti myös tuoda esiin eroja ehdokkaiden ajattelussa, jotta sinä äänestäjänä saat tukea päätöksellesi.
 Yle avaa vaalikoneen yleisölle tammikuussa 2022 ja ehdokkailta keräämme vastauksia joulukuussa.
 Aluevaalit käydään sunnuntaina 23. tammikuuta 2022 koko Suomessa Helsinkiä lukuunottamatta. Ennakkoäänestys alkaa 12.1.2022. Hyvinvointialueiden valtuustot aloittavat työnsä maaliskuussa 2022.
 Voit keskustella aiheesta maanantaina 1.11.2021 kello 23 saakka.
 Lue myös:
 Kansanedustajat haluavat vaikuttaa myös hyvinvointialueilla, jos vain aika riittää – ehdokkuus aluevaaleissa kiinnostaa
 "Kyllä tässä rupeaa vaalien läheisyys näkymään" – puolueiden aluepomot arvioivat toistensa politiikkaa
 Mistä aluevaltuutetut oikein päättävät? Kysyimme sotepomolta 5 kysymystä aluevaaleista

Aluevaalit ovat kohta täällä ja Yle rakentaa vaalikonetta – Mitä haluat kysyä ehdokkailta? Tule mukaan vaikuttamaan!


Summary: Isäntämaa Britannia on sitoutunut kunnianhimoiseen valtiollisiin tavoitteisiin ja Yhdysvallat palasi Pariisin ilmastosopimuksen piiriin – nämä eivät hälvennä huolia YK:n 26. ilmastokokouksen lässähtämisestä

Miten maistuisi haggis ja uppopaistettu Mars-patukka? Ehkäpä huuhdeltuna alas Irn-Bru- limonadilla tai erityisvahvalla Buckfast-halpisviinillä?
 Skotlannin toiseksi suurin kaupunki Glasgow on tunnettu rempseästä menostaan ja maanläheisistä herkuistaan.
 Tänään kaupunkiin rantautuu kuitenkin toisenlaisiin pitoihin tottunut väki: yli sata valtionjohtajaa mukaan lukien Yhdysvaltain presidentti  Joe Biden  ja Suomen presidentti  Sauli Niinistö .
 Glasgow'n katukuvassa näkyy ilmastohuippukokouksen mainoksia.  Andy Buchanan / AFP
 Skotlantilaisen vieraanvaraisuuden toivotaan toimivan, sillä eilen virallisesti alkanut kaksiviikkoinen 26. YK:n ilmastokokous on tärkeä.
 Glasgow’n COP26-kokouksessa tehdään välitarkastus siitä, kuinka Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteet toteutuvat. Tarkastus on viivästynyt, sillä vuoden 2020 tapaaminen peruttiin koronapandemian vuoksi.
 Samalla maailmaa ovat koetelleet äärimmäisen vakavat luonnonilmiöt, jotka ovat tehneet ilmastonmuutoksen kouriintuntuvaksi myös Euroopassa.
 YK kuvailee, että maailma on nyt “punaisessa hälytystilassa”, eivätkä maiden nykyiset päästösitoumukset riitä Pariisin alle kahden asteen ilmastotavoitteen saavuttamiseksi.
 Maiden viralliset sitoumukset ovat viemässä maapalloa reilun kahden asteen lämpenemiseen verrattuna esiteolliseen aikaan. Nykytutkimuksen valossa lämpeneminen pitäisi kuitenkin saada pysäytettyä 1,5 asteeseen.
 Kiinan presidentti Xi Jinping ja Venäjän presidentti Vladimir Putin eivät matkusta Glasgow'hun. Kuvassa presidentit ovat Pietarin talousfoorumissa vuonna 2019.  Juri Kotšetkov / EPA
 Odotukset kokouksen alkaessa ovat ristiriitaisia.
 Pettymystä on herättänyt se, että niin Venäjän presidentti  Vladimir Putin  kuin Kiinan johtaja  Xi Jinping  osallistuvat kokoukseen vain videolinkin välityksellä.
 Yhdysvaltojen ja Kiinan jälkeen kolmanneksi suurimman hiilidioksidipäästöjen tuottajan Intian pääministeri  Narendra Modi  on paikalla. Hän kuitenkin ilmoitti, ettei Intia sitoudu maalta toivottuun hiilineutraaliustavoitteeseen.
 Koronaepidemia on laittanut kansantaloudet tiukoille. Silti rikkaiden maiden pitäisi päästä sopuun siitä, kuinka lupaukset 100 miljardin vuosittaisesta ilmastorahoituksesta köyhille valtioille kustannetaan.
 Asialistalla on myös vaikea markkinamekanismikysymys. Mailla on hyvin erilaisia näkemyksiä siitä, kuinka muualla tehtyjä ymparistötoimia pitäisi saada hyödyntää omissa ilmastotavoitteissa.
 Glasgow'n kokouksen alla mielenosoituksissa on vaadittu toimia ilmaston hyväksi. Kuvassa mielenosoittajia Lontoossa.  Wiktor Szymanowicz / AOP
 Toivoa tuo kuitenkin se, että ilmastonmuutos otetaan entistä vakavammin maailmanlaajuisesti.
 Presidentti Joe Biden on palauttanut Yhdysvallat Pariisin ilmastosopimuksen piiriin. Moni maa on jo tiukentanut päästötavoitteitaan, vaikka lupauksilla ei vielä YK:n tavoitteeseen päästäkään.
 Entistä useampi uskoo vihreiden satsausten tuovan myös taloudellista etua, mikä vähentää epäilyksiä lupausten pitämisestä. Suuria lupauksia tehneen kokouksen isäntämaa Britannian pääministeri  Boris Johnson  visioi esimerkiksi, että vihreä teknologia luo työpaikkoja EU-eron puolesta äänestäneille taantuneille teollisuusalueille.
 Maailma muuttuu. Glasgow’ssakin voi tätä nykyä ostaa vegaani-haggista perinteisen sisäelimillä täytetyn version sijaan.
 Eikä hätää maailman johtajat: 4. COP26-kokouksen ruokalistalta ei löydy uppopaistettua Mars-patukkaa. Aineksista 95 prosenttia on Britanniassa tuotettua lähiruokaa ja menyy tarjoilee “skotlantilaisen fuusiokeittiön” antimia.
 Uskotko, että YK:n ilmastokokouksessa saadaan aikaan muutoksia? Voit keskustella aiheesta 2.11. kello 23:een asti.
 Lue Ylen päivittyvästä seurannasta tuoreimmat ilmastouutiset
 Lisää aiheesta:
 Talousmahtien johtajat sitoutuivat tavoittelemaan ilmaston lämpenemisen rajoittamista 1,5 asteeseen – "vaatii merkittäviä ja tehokkaita toimia kaikilta mailta"
 Suomen ilmastopaneelin puheenjohtaja Markku Ollikainen: "G20-maiden sopimus merkittävä käännekohta"

Toimittajalta: Ilmastovaroituksia kuunnellaan nyt herkemmin korvin, mutta veikö pandemia toimintakyvyn? Glasgow’n ilmastokokous alkaa ristiriitaisin odotuksin


Summary: Kerromme päivän uutis- ja puheenaiheet lyhyesti.

Varkaudessa kerrostalossa räjähdys, neljä loukkaantui
 Yle
 Varkaudessa kerrostalon huoneistossa tapahtui myöhään sunnuntaina  räjähdys ja siitä seurannut tulipalo , joissa loukkaantui neljä ihmistä. Kaikkiaan kerrostalossa oli yli 10 ihmistä, joista neljä pelastettiin rakennuksesta ja loput pääsivät ulos itse.
 Vielä ei ole saatu vahvistusta mahdollisista kuolonuhreista tai siitä, oliko asunnossa ketään sisällä tapahtumahetkellä.
 Väestötsunami kiihtyy: Lasten määrä laskee arvioitua nopeammin
 Alle 15-vuotiaiden määrä Suomessa putoaa vuoteen 2035 mennessä sadalla tuhannella. Tanja Heino / Yle
 Lasten ja nuorten määrä putoaa Suomessa lähivuosina arvioitua enemmän ja nopeammin. Alle 15-vuotiaiden määrä laskee muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta kaikkialla Suomessa. Aluetutkija puhuu jopa väestötsunamista, joka läpäisee kaikki kouluasteet ja  huipentuu 2040-luvun työvoimapulaan .
 Etätyö paransi yöunia erityisesti naisilla
 Hyvin nukkuneena mieliala on parempi ja huumorintaju säilyy. Päätökset ovat parempia ja harkitumpia. Henrietta Hassinen / Yle
 Etätyö sai asiantuntijat nukkumaan paremmin. Unen merkitys työn kannalta on ymmärretty kunnolla vasta viime vuosina. Työterveyslaitoksen kyselyyn vastanneista 42 prosenttia arvioi unensa parantuneen etätöiden aikana.  Naisilla uni oli parantunut useammin kuin miehillä.
 Ylen vaalikonetta rakennetaan nyt – vaikuta!
 Ylen kuntavaalikone 2021. Henrietta Hassinen / Yle
 Tammikuussa 2022 käydään valtaosassa Suomea aluevaalit, joissa valitaan tuleville hyvinvointialueille valtuustot. Yle palvelee kansalaisia näissäkin vaaleissa avaamalla äänestyspäätöksen tueksi vaalikoneen.  Nyt sinulla on mahdollisuus vaikuttaa siihen , mitä teemoja, väittämiä tai kysymyksiä ehdokkailta kysymme.
 Ilmastokokous alkoi Glasgow'ssa suurin toivein, mutta mitä tapahtuu käytännössä?
 Extinction Rebellion -liikkeen mielenosoittajat Glasgow'n yliopiston edustalla perjantaina, vaatimassa yliopistolta isompia ympäristönsuojelutoimia. Ewan Bootman / AOP
 Koronapandemia on laittanut kansantaloudet tiukoille. Siksi voi olla vaikeaa löytää rahoitusta ilmastotoimille. Juuri niitä kuitenkin toivotaan lisää Glasgow'ssa alkavalta ilmastokokoukselta. Tänään alkavat maailman johtajien puheenvuorot, ja mailta toivotaan  uusia sitoumuksia  hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi.
 Eteläinen ilmavirtaus jatkuu, ja sää on enimmäkseen pilvistä
 Yle
 Sateet väistyvät aamuun mennessä maan itäpuolelle. Aamu on laajalti pilvinen ja Pohjois-Lapissa on vielä pakkasta. Päivällä pilvipeite rakoilee mahdollisesti jo vähän enemmän maan etelä- ja keskiosassa. Pohjoisessa tulee paikoin tihkusadetta, mutta muuten on vielä poutaista. Pohjois-Lapissakin lämpötila kohoaa nollaan tai plussan puolelle.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Kerrostalossa räjähti Varkaudessa, alle 15-vuotiaiden määrä laskee nopeasti, ilmastokokous alkoi Glasgow'ssa suurin toivein


Summary: Henkilöauton kuljettaja kuoli liikenneonnettomuudessa Perhossa lauantai-iltana. Samana iltana Kaustisella tuhoutui omakotitalo tulipalossa.

Poliisi epäilee, että lauantaina Keski-Pohjanmaalla sattuneet Kaustisen omakotitalopalo ja Perhon kuolonkolari linkittyvät toisiinsa, kertoo  sanomalehti Keskipohjanmaa .
 Pohjanmaan poliisista kerrotaan lehdelle, että Kaustisen paloa epäillään tahallaan sytytetyksi. Omakotitalo tuhoutui Kaustisen Päripakantiellä voimakkaassa palossa. Talo oli tyhjillään palon sattuessa.
 Kuolonkolari sattui  samana iltana Perhossa  valtatie kolmellatoista.
 Henkilöauto ja suolahappoa kuljettanut rekka kolaroivat Välinevan ja Heponevan välisellä osuudella. Onnettomuudessa kuoli henkilöauton kuljettaja.
 Tieosuus oli suljettuna useita tunteja onnettomuuden raivaustöiden takia.
 Rekan lastista ei aiheuttanut vaaraa onnettomuudessa.

Keskipohjanmaa: Kaustisen omakotitalopalo ja Perhon kuolonkolari linkittyvät toisiinsa


Summary: Pelastusviranomaiset kuvasivat onnettomuutta vakavaksi

Britannian Salisburyn lähellä tapahtui sunnuntai-iltana vakava onnettomuus, jossa kaksi junaa törmäsi toisiinsa.
 BBC:n  mukaan turmassa loukkaantui ainakin 17 ihmistä. Toisen junan kuljettajan kerrottiin olleen jumissa junassa myöhään sunnuntaina. Myöhemmin häntä hoitivat ensihoitajat.
 Pelastusviranomaisten mukaan kyseessä on vakava onnettomuus. Yhteentörmäys tapahtui alkuillasta ennen seitsemää paikallista aikaa.
 Britannialaisen rautatieyhtiön Network Railin edustaja kertoo, että yksi junista oli suistunut raiteiltaan sen jälkeen, kun se oli osunut johonkin. Juna oli ollut poistumassa tunnelista lähellä Etelä-Englannissa sijaitsevaa Salisburya. Tämän jälkeen toinen juna törmäsi junan perään.
 – Kaikki pimeni ja sitten siellä oli punaisia vilkkuvaloja ja kaikkea sellaista, toisen junan kyydissä ollut  Angela Mattingly  sanoo BBC:lle.
 – Yhtäkkiä oli paljon tönimistä, omaisuutta heiteltiin ympäriinsä ja luulen, että muutama ihminen yritti mennä eteenpäin ja löi päänsä. Muutaman sekunnin ajan sitä ei tiedä, mitä oikein tapahtuu.
 The Guardianin  mukaan pelastusoperaatioon osallistuu noin 50 palomiestä lähialueiden pelastuslaitoksista. Britannian raideliikennettä valvovan poliisin mukaan kuolonuhreja ei ole.
 Britannian liikenneministeri  Grant Shapps  on ilmoittanut onnettomuustutkinnasta. Hän avasi Twitterissä, että onnettomuuden syyt täytyy ymmärtää, jotta vastaava voidaan estää tulevaisuudessa.

Englannissa kaksi junaa törmäsi toisiinsa – 17 ihmistä loukkaantui


Äärikonservatiivisena tunnettu kansainvälinen kansalaisjärjestö Citizen Go kertoo keränneensä yli 200 000 nimeä kansanedustaja  Päivi Räsäsen  (kd.) puolesta tehtyyn vetoomukseen, jonka se on luovuttanut valtakunnansyyttäjän toimistolle. Asiasta kertoo  Helsingin Sanomat .
 Allekirjoitusten määrää ei voitu todentaa, sillä vetoomuksen yhteydessä luovutettua muistitikkua ei ole avattu tietoturvasyistä. Määrää voidaan HS:n mukaan pitää uskottavana, sillä järjestö on aiemmin lähettänyt valtakunnansyyttäjälle puolen vuoden sisällä lähes 1 600 viestiä, joissa kussakin on ollut sata allekirjoittajaa.
 Erikielisiä tukiviestejä on tullut muun muassa englanniksi, slovakiksi, saksaksi ja italiaksi, HS kertoo.
 Päivi Räsästä vastaan nostettiin syytteet kansanryhmää vastaan kiihottamisesta huhtikuussa. Syytteet koskevat Räsäsen kirjoituksia, joissa hänen epäillään halventaneen homoseksuaaleja. Kirjoituksessa Räsänen väitti muun muassa, että homoseksuaalisuus on tieteellisesti todistettu psykoseksuaalisen kehityksen häiriö.
 Ulkomaiden tukiviesteissä pyydetään, ettei Räsästä tuomittaisi vankeuteen kristillisten näkemystensä vuoksi. Tällainen rangaistus ei todellisuudessa ole mahdollinen, sillä mikäli Räsänen todettaisiin syylliseksi, seurauksena olisi nykyisen oikeuskäytännön mukaisesti vain sakkoja.
 Lisää aiheesta:
 Tutkijat kummeksuvat: Päivi Räsänen yrittää käydä oikeutta mediassa mielenosoitusten saattelemana ennen käräjiä
 Noin tuhat henkeä osoitti tukensa Päivi Räsäselle – järjestäjät: Kaikki tunnustuksellinen kristillinen toiminta on vaarassa
 Yhdysvalloissa kourallinen professoreita lähetti kirjeen uskonnonvapauskomitealle Päivi Räsäsen ja Luther-säätiön dekaanin kohtelusta

HS: Kansainvälinen konservatiivijärjestö kertoo keränneensä yli 200  000 nimeä Päivi Räsäsen puolesta tehtyyn vetoomukseen


Varkauden keskustassa Kauppakadulla sijaitsevassa kerrostalossa on syttynyt poikkeuksellisen voimakas tulipalo, jota Pohjois-Savon pelastuslaitos luonnehtii räjähdyksenomaiseksi.
 Käynnissä olevan tulipalon syystä ei ole vielä varmuutta, eikä pelastuslaitos ota vielä kantaa siihen, onko paikalla tapahtunut varsinaista räjähdystä. Parhaillaan paikalla ovat käynnissä jälkiraivaustyöt.
 Päivystävän palomestarin mukaan kerrostalon toisen kerroksen parveke ja sitä ympäröivät tiilirakenteet ovat romahtaneet rakennuksesta. Kerrostalosta on pelastettu neljä ihmistä nostolavan ja pakohuppujen avulla.
 Sammutus- ja pelastustöihin osallistuu 11 pelastustoimen yksikköä sekä 5 ensihoidon yksikköä. Tulipalosta ei ole vaaraa ympäristölle.

Varkaudessa räjähdyksenomainen tulipalo – useita ihmisiä pelastettu kerrostalosta


Summary: Biden ja komission puheenjohtaja von der Leyen julkistavat ratkaisun sunnuntaina.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

EU ja Yhdysvallat ovat sopineet kiistansa vuonna 2018 käyttöön otetuista teräs- ja alumiinitulleista, ilmoitti EU-komission varapuheenjohtaja  Valdis Dombrovskis  Twitterissä.
 Sovusta kerrottiin Roomassa, jossa presidentti  Joe Biden  ja keskeisten EU-maiden johtajat osallistuvat G20-maiden huippukokoukseen.
 Dombrovskis kertoi, että Biden ja komission puheenjohtaja  Ursula von der Leyen  julkistavat ratkaisun sunnuntaina.
 Yhdysvallat määräsi tulleja teräkselle ja alumiinille presidentti  Donald Trumpin  virkakaudella ja perusteli niitä silloin kansallisella turvallisuudella. EU ja monet muut tullien kohteiksi joutuneet maat tarttuivat vastatoimiin ja määräsivät rangaistustulleja amerikkalaisille tuotteille, kuten moottoripyörille, farkuille, maapähkinävoille ja bourbon-viskille.
 Sopu merkitsee uutistoimisto AP:n mukaan, että tullit poistuvat osalta EU:n teräs- ja alumiinivientiä Yhdysvaltoihin.
 Sopua hierottu jo pitkään
 Tullikiistan hautaaminen on askel kohti EU:n ja Yhdysvaltojen suhteiden palauttamista Trumpin aikaisten yhteentörmäysten jäljiltä. Teräs- ja alumiinitullikiista aiheutti haittaa eurooppalaisille teräsvalmistajille ja nosti amerikkalaisten valmistajien kustannuksia. Tullit eivät sitä vastoin edistäneet Trumpin asettamaa tavoitetta luoda uusia työpaikkoja amerikkalaiseen terästeollisuuteen.
 Amerikkalaisten työvoimatilastojen mukaan teräsalan työpaikat Yhdysvalloissa ovat jatkaneet hupenemistaan ja alan työpaikkojen määrä on laskenut noin puoleen vuoden 1990 tasosta.
 EU alkoi hieroa sopua Yhdysvaltojen kanssa toukokuussa, jolloin se jäädytti suunnitellut korotukset vastatulleihin. EU:n oli määrä korottaa muun muassa Harley-Davidson -moottoripyörien ja Kentuckyn viskin tulleja 50 prosenttiin joulukuun alusta.
 Valkoisen talon edustajien mukaan nyt syntynyt ratkaisu merkitsee, että EU:sta Yhdysvaltoihin tuotava teräs on myös tuotettu EU:ssa, kertoi  Washington Post.

EU ja Yhdysvallat pääsivät sopuun teräs- ja alumiinitullikiistassa


Summary: Pälkäneellä odotetaan, että rauniokirkon ympäriltä aikanaan viedyt kallot pääsevät kotikunnan multiin. Vainajien jäänteet kaivettiin haudoista rotututkimuksen nimissä ja vietiin Ruotsiin vuonna 1873. Nyt opetusministeriö valmistelee virallista palautuspyyntöä.

Opetus- ja kulttuuriministeriössä on parhaillaan työn alla harvinaislaatuinen virallinen luovutuspyyntö, jossa ruotsalaista Karoliinista instituuttia pyydetään palauttamaan Suomeen noin 80 pääkalloa. Ne on kerätty Pälkäneeltä ja muutamalta muulta paikkakunnalta vuonna 1873.
 – Alkukesällä kävimme Ruotsin suurlähetystön kanssa asiasta keskusteluja, ja he ehdottivat, että tekisimme luovutuspyynnön instituutille, joka veisi asiaa eteenpäin Ruotsissa, kertoo hallitusneuvos  Joni Hiitola  opetus- ja kulttuuriministeriöstä.
 Hänen mukaansa Suomen päässä tarvitaan vielä lisäselvityksiä siitä, mistä jäänteet ovat peräisin muiden kuin Pälkäneen osalta. Karoliinisen instituutin selvityksessä oli Pälkäneen lisäksi mainittu muun muassa Pieksämäki ja Rautalampi.
 – Täytyy tietysti ottaa huomioon sekin, että kuntarajat ovat nykyisin erilaiset kuin silloin 1870-luvulla.
 Hiitola uskoo, että luovutuspyynnön kanssa pystytään etenemään suhteellisen nopeasti, mutta sitä hän ei osaa sanoa, kuinka kauan päätöksenteko Ruotsin puolella kestää.
 Ruotsinsuomalainen aktivistiryhmä otti yhteyttä kirkkoherraan
 Karoliinisen instituutissa säilytettävistä kalloista yli puolet on peräisin Pälkäneeltä. Kallojen palautusasiassa varsin uutterasti on toiminut Pälkäneen kirkkoherra  Jari Kemppainen .
 – Aktivoiduin siksi, että ruotsalainen aktivistiryhmä otti kolmisen vuotta sitten yhteyttä minuun ja tuli minua tänne Pälkäneelle tapaamaan.
 Kyse oli ruotsinsuomalaisten ryhmästä nimeltä Kommittén för återlämnandet av finska kvarlevor. Ryhmäläiset kysyivät, tiedetäänkö Pälkäneellä pääkalloista, jotka oli kaivettu maasta 1870-luvulla.
 – Emmehän me tietäneet yhtään mitään siitä, että pääkalloja olisi koskaan viety, Kemppainen sanoo.
 Seurakunta liittyi yhtenä allekirjoittajana adressiin, jossa vaadittiin pääkallojen palauttamista. Adressi luovutettiin Karoliiniselle instituutille joulukuussa 2018.
 Pälkäneellä palautus kiinnostaa varsinkin vanhoja sukuja
 Pääkallojen kaivaminen oli osa ruotsalaisen  Gustaf Retziuksen  tutkimusryhmän matkaa vuonna 1873, ja se suuntautui muun muassa Hämeeseen ja Karjalaan. Matkan tuloksista valmistui kirja Finska kranier jämte några natur- och literatur-studier inom andra områden af finsk antropologi.
 Matkan aikana Retzius tapasi myös elossa olleita ihmisiä. Mittauksia tehtiin ihmisten kehosta yli 50 paikasta, joista lähes 30 oli pään alueella.
 Pääkallot Pälkäneellä kaivettiin rauniokirkon sisältä ja sen ympäriltä. Sitä, kuinka vanhoja kallot ovat, on Kemppaisen mukaan vaikea arvioida.
 – Sillä paikalla on haudattu aina. Se on ollut jo ennen kristinuskoa esikristillinen hautausmaa. On vaikea sano, miltä ajalta pääkallot ovat. Ne ovat todennäköisesti hyvin monelta vuosisadalta, hän sanoo.
 Nykypälkäneläiset ovat olleet hyvin kiinnostuneita asiasta, ja Kemppaisen mukaan suurin osa suhtautuu myönteisesti kallojen palautukseen. Asia koskettaa etenkin vanhoja sukuja, joiden esi-isien pääkalloja on saattanut joutua Ruotsiin.
 Rauniokirkko oli jo tuolloin hylätty
 Retziuksen tutkimusryhmän kaivauksesta Pälkäneellä ei Kemppaisen mukaan ole olemassa muuta tietoa kuin tämän itsensä tekemä raportti.
 – Pälkäneen historiatiedoissa ei ole mitään tietoa asiasta, ei seurakunnan arkistossa eikä muualla, hän sanoo.
 Kun Retzius vuonna 1873 kallot hankki, Pälkäneen rauniokirkko oli jo hylätty, joten siihen ei ole kiinnitetty juurikaan huomiota.
 – On siis ollut helppo käydä siellä kaivamassa, Kemppainen sanoo.
 Millaisia tunteita palautus herättää kirkkoherrassa?
 – No yksi homma saadaan päätökseen. Ei ole turhaan oltu mukana tässä. Ne, jotka on aikanaan tänne haudattu, pääsevät nyt kokonaisena kotikuntansa multiin, hän sanoo.
 1870- luvulla Pälkäneen kirkon haustausmaalta ryöstettyjen vainajien jäänteiden palauttamista Suomeen selvitellään edelleen. Kuvassa Pälkäneen rauniokirkko 27. lokakuuta 2021. Kalle Parkkinen / Lehtikuva
 Tavoitteena ihmisten näkyvien erojen tutkiminen
 Ruotsalainen antropologi ja Karoliinisen instituutin professori Gustaf Retzius tutkijaryhmineen toimi tuon ajan paradigman eli vallitsevan oppirakennelman saattelemana.
 – Hänen erikoisalaansa oli biologinen eli fyysinen antropologia, johon siihen aikaan kuuluivat antropometriset mittaukset ja Retziuksen tapauksessa myös rotubiologia. Kallojen mittaaminen ja kerääminen oli ajan oloon hyväksyttävää, näin toimittiin muuallakin, missä yliopistoinstituutiot toimivat, sanoo professori  Outi Fingerroos  Jyväskylän yliopiston etnologian, antropologian ja kulttuuripolitiikan koulutusohjelmasta KUMU:sta.
 Hänen mukaansa suomalainen akateeminen sivistyneistö luonnollisesti pyrki osaksi eurooppalaisen tieteen evolutionistista paradigmaa.
 Fingerroos sanoo, että se, mikä tänä päivänä näyttää kestämättömältä ja on ennen kaikkea väärin haudoista kaivettuja yksilöitä ja näiden jälkeläisiä kohtaan, on tieteen näkökulmasta eettinen ja ihmisoikeudellinen kysymys. Se pitäisi valtiojohtoisesti ratkaista, hän lisää.
 – Siinä mielessä on todella hyvä, että opetus- ja kulttuuriministeriö on lähtenyt pääkalloja Karoliinisesta instituutista peräämään takaisin, Fingerroos sanoo.
 Retziuksen toiminnassa oli kyse paitsi vallitsevasta antropologisesta paradigmasta myös rotuopista, jonka yhtenä tavoitteena oli ihmisten fyysiseen ja muuhunkin kehitykseen liittyvien erojen tutkiminen. Tutkimuskohteina olivat muun muassa juuri pääkallot.
 Helsingin yliopiston vararehtori ja kansatieteen professori  Hanna Snellman  sanoo, että tuon ajan kiinnostus kalloihin liittyi rotuajatukseen, jonka mukaan tietyissä rotutyypeissä kallon mittasuhteet olisivat tietynlaiset.
 – Nykytutkimuksen valossa tämähän on ihan huuhaata, mutta silloisen tutkimuksen valossa sitä pidettiin merkityksellisenä, hän sanoo.
 Snellman muistuttaa, että Retziuksen ja muiden senaikaisten tiedemiesten toimintaa ei kannata katsoa nykypäivän näkökulmasta.
 – Ei asioita tehty tuolloin ihan pahuuttaan. Sinä aikana sitä pidettiin relevanttina, hän sanoo.
 Tiedemiesten kilpajuoksu kallojen perässä
 Fingerroos muistuttaa, että tieteen nimissä kerättyjä pääkalloja on monissa paikoissa eri maissa, myös Suomessa.
 – Kyse oli toisinaan jopa tieteen kilpajuoksusta eli siitä, ketkä kaivavat haudoista eniten pääkalloja ja pystyvät siten kartuttamaan kansallisia kokoelmia. Näen asian myös niin, että Karoliininen instituutti on tässä joutunut vähän myrskynsilmään. Ruotsissa muut akateemiset yhteisöt ovat olleet aika lailla hissukseen kokoelmistaan. Ja näin on varmaan moniaalla muualla.
 Snellmanin mukaan pääkallojen kaivaminen Retziuksen tapaan ei nykyään ole missään tapauksessa mahdollista.
 – Tänä päivänä tutkijoilla on hyvin tarkat eettiset periaatteet, joita täytyy noudattaa.
 Vielä 1970-luvulla tehtiin tutkimuksia, jotka Snellmanin mukaan eivät nykymitoituksen mukaisesti saisi enää tutkimuslupaa.
 Kallonmittauksia eri puolilla Suomea
 Aikanaan kallonmittauksia ja kaivauksia tehtiin ympäri Suomea, ei vain esimerkiksi saamelaisten hautasaarissa ja syrjäisillä kalmismailla.
 – Suomi nähtiin periferiana ja kiinnostavana kalloalueena, koska suomalaiset ovat kaukana Euroopan keskuksista ja kaukana jopa Tukholmasta, Fingerroos sanoo.
 Mutta 1800-luvulle tultaessa suomalaisille oli muodostunut oma romanttis-nationalistinen maailmankuva ja vahva pyrkimys nousta kansakunnaksi kansakuntien joukkoon.
 – Tuolloin menneisyyden fyysisten ja henkisten jälkien, mukaan lukien kallot, keräämisestä tuli myös osa suomalaista paradigmaa. Se selittää, miksi suomalaisia tiedemiehiä liikkui omilla pikku kylillämme ja omilla reuna-alueillamme niin paljon.
 Kallojen keräämiseen liittyi sellainenkin seikka, että niitä myös vaihdettiin. Fingerroosin mukaan suomalaiset tiedemiehet kävivät esimerkiksi unkarilaisten kanssa pienimuotoista kallojen vaihdantaa.
 – Oli tietysti mielenkiintoista katsoa, miten unkarilaisen sukukansan kallot suhtautuvat suomalaisiin kalloihin, hän arvelee.
 Pääkallojen tutkimusta koskeva hanke
 Helsingin yliopiston saamelaisiin liittyviä luukokoelmia ja ylipäänsä kalloihin liittynyttä tutkimusta tarkastelee parhaillaan hanke, jossa ovat edustettuina Helsingin yliopisto, Museovirasto ja saamelaismuseo Siida. Hanna Snellman on mukana tässä ryhmässä.
 Helsingin yliopisto oli 1920-luvun alkuun saakka Suomen ainoa yliopisto, ja siksi asia liittyy vahvasti nimenomaan siihen.
 Saamelaisiin liittyvät kokoelmat Helsingin yliopisto luovutti Siidaan jo vuonna 2001. Kokoelmien ihmisjäänteitä haudattiin uudelleen niille hautausmaille, joista tutkijat olivat ne aikanaan kaivaneet.
 – Luut ja pääkallot olivat olleet Helsingin yliopiston biolääketieteen laitoksen anatomian osastolla, Snellman kertoo.
 Lue lisää:
 Suomesta viedyt pääkallot saadaan ehkä sittenkin Ruotsilta takaisin lähes 150 vuoden jälkeen

Ministeriössä valmistellaan harvinaista luovutuspyyntöä – lähes 150 vuotta sitten Ruotsiin viedyt pääkallot halutaan takaisin Suomeen


Summary: Tutkijoiden mukaan pitkiä totaalisulkuja tulisi kuitenkin välttää jatkossa.

Koronapandemian aiheuttamat eristys- ja rajoitustoimet lisäsivät selvästi kotona asuvien eläkeläisten yksinäisyyttä, ja hoivakodeissa siirryttiin laitosmaiseen suuntaan. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusten (THL) perusteella useimmat ikäihmiset olivat kuitenkin tyytyväisiä elämäänsä myös poikkeustilan aikana.
 Aktiiviset eläkeläiset  Sini-Sisko Savolainen ,  Marja-Terttu Joonas  ja  Lilja Haraholma  kokoontuvat kerran viikossa Tampereen Kyttälän Lähitorille opiskelemaan tabletti-tietokoneen käyttöä. Siskokset Joonas ja Haraholma aloittivat kurssin jo ennen pandemiaa, joka kuitenkin keskeytti opinnot heti kättelyssä. Nyt pitkä odotus on ohi ja kurssi päässyt jälleen vauhtiin.
 Ensimmäisellä tunnilla ehditään käydä läpi monia perusasioita. Ohjaaja  Esa Gustafsson  Nääsville-yhdistyksestä kertoo myös tiedonhausta puheen avulla, mikä herättää osallistujien kiinnostusta ja kirvoittaa lisäkysymyksiä.
 Korona-ajan poikkeusolot alkavat pikkuhiljaa helpottaa, Joonas sanoo.
 – Ottaa kuitenkin aikaa, ennen kuin sitä osaa sopeutua normaaliin elämään ja uskaltaa liikkua vapaasti joka paikkaan. Pieni pelko vaikuttaa vielä takaraivossa.
 Hänen mieltään kuitenkin rauhoitti jo ensimmäinen rokote. Savolainen ja Haraholma eivät ole kertomansa mukaan juuri kärsineet pandemiasta, mitä nyt uimahallin ei päässyt. Esimerkiksi käsityöt, koiran seura ja pasianssi ovat tuoneet virkistystä arkeen. Nyt sitä tarjoaa myös tablettikurssi. Haraholma odottaa eniten, että voi lukea laitteellaan lehtiä ja seurata kuunnelmia.
 – Nykyisin kaikki on verkossa. Tärkeintä on päästä terveydenhuollon palveluihin helpommin, ettei tuntisi itseään tyhmäksi ja epäkelvoksi, Savolainen huomauttaa.
 Kontaktit vähenivät
 – Kotona asuvilla iäkkäillä ja ympärivuorokautisen hoidon asiakkailla on ollut eriäviä kokemuksia korona-ajasta, taustoittaa THL:n erikoistutkija  Sini Siltanen .
 Kotona asuvista 63 prosentilla yhteydenpito ystäviin ja perheisiin väheni, ja 42 prosentilla yksinäisyys lisääntyi. Kuitenkin vain kolmanneksella toiveikkuus tulevaisuuden suhteen väheni, ja viidesosalla se jopa lisääntyi.
 Elämänlaadussa, ruokailutottumuksissa ja alkoholin käytössä ei kotona asuvilla juuri tapahtunut muutoksia. Eniten kielteisiä kokemuksia raportoivat naiset, kaikkein vanhimmat iäkkäät, yksin asuvat ja talousvaikeuksista kärsivät. Tiedot ovat peräisin THL:n FinSote- ja Finger-tutkimuksista.
 Kunnissa käynnistetyistä räätälöidyistä tukitoimista huolimatta yksinäisyyden kasvu näkyi myös vanhuspalvelujen asiakkaille osoitetussa Vanko-tutkimuksessa. Siinä kysyttiin koronakokemuksia kotihoidon ja ympärivuorokautisen hoidon asiakkailta.
 – Ympärivuorokautisessa hoidossa siirryttiin laitosmaisempaan suuntaan rajoitusten myötä. Kotihoidossa puolestaan jäätiin enemmän omien kotien vangiksi, kun esimerkiksi päiväkeskukset suljettiin ja myös kotihoito saattoi vähentyä.
 Sopeutumiskyky auttaa
 Kotihoidon asiakkaista vain yksi viidestä osallistui harrastus- ja virkistystoimintaan, kun hoivakodeissa niihin osallistui kolme viidestä. Kotona asuvista kuitenkin liki 60 prosenttia tapasi läheisiään vähintään kerran viikossa, hoivakodeissa asuvista vain kolmannes.
 Puolet kaikista vastanneista ei päässyt ulos liikkumaan tarpeeksi. Asiakkaat olivat pääosin tyytyväisiä saamiensa palvelujen määrään, mutta reilu viidennes toivoi hoitajilta enemmän aikaa.
 Noin 70 prosenttia kaikista vastaajista kertoi olevansa elämäänsä tyytyväinen myös koronan aikana.
 – Se kertoo ikäihmisten sopeutuvuudesta. Monet ovat kokeneet vastoinkäymisiä myös aiemmin ja voivat ammentaa elämänhistoriastaan selviytymiskeinoja. Ikäihmiset ovat myös tottuneet olemaan paljon kotona.
 Siltasen mielestä yksinäisyyden ehkäisyyn ja virkistysmahdollisuuksien tarjoamiseen pitäisi kiinnittää huomiota, jos tulee uusia poikkeusaikoja.
 Täyseristys voi olla tuhoisaa
 Hoivakodeissa asuvien syvästi muistisairaiden ihmisten toimintakyky heikkeni selvästi koronakriisin aikana. Tämä käy ilmi Helsingin yliopiston tutkimushankkeesta Sosiaalisen kuoleman kynnyksellä.
 Kokemuksia on kysytty muun muassa asukkaiden läheisiltä, ja tutkijat ovat myös havainnoineet hoivakotien elämää syksystä 2021.
 – Koronataudin lisäksi myös toimet sen torjumiseksi eli sosiaalinen eristys voivat olla jopa tuhoisia hauraimmille vanhuksille, sanoo yliopistotutkija  Jari Pirhonen  Helsingin yliopistosta.
 Omaiset eivät saaneet käydä hoivakodeissa eristyksen aikana. Muutama omainen on kertonut tutkijoille saaneensa yhteydenoton hoivakodista, kun vanhus oli siirretty saattohoitoon. He saivat käydä katsomassa läheistään, jonka jälkeen tämä olikin taas piristynyt.
 – On sietämätön tilanne, jos ihminen joutuu saattohoitoon sosiaalisten kontaktien puutteen takia.
 Pirhonen suosittelee hoivakoteja laatimaan poikkeusolojen tapaamissuunnitelmia ja toimintastrategioita, joissa otettaisiin huomioon myös sosiaalisten kontaktien turvaaminen.

Pandemia lisäsi ikäihmisten yksinäisyyttä, mutta enemmistö oli tyytyväinen elämäänsä myös poikkeusaikana


Summary: Netin parodiahahmot kuten Karen ja Pick-me-tyttö vastaavat tarpeeseen uusista, salonkikelpoisista naisvihan muodoista – onhan kyseessä kuitenkin “vain vitsi”, kirjoittaa Uljas.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Nuori nainen tässä, hei! Minua vähän ärsyttää – tai ei itseasiassa ihan vähääkään. Nimittäin internetin viraalien “parodiahahmojen” ylikäytetty resepti, joka nauraa tyypillisesti naiseuteen yhdistetyille piirteille ja muistuttaa minua siitä, kuinka naiseus on vieläkin vähempiarvoista.
 Viraaleimmat ja pisimmälle sovelletut esimerkit ilmiöstä ovat varmaankin  Karen  ja  Pick-me-tyttö , jotka ovat saaneet alkunsa Tik Tokista ja Instagramista, mutta ovat valloittaneet alustoja sosiaalisesta mediasta kahvipöytäkeskusteluihin.
 Näistä Karen muistuttaa vanhaa tuttua kukkahattutätiä. Hän sai alkunsa Yhdysvalloista, jossa häntä alunperin käytettiin parodioimaan yläluokkaista, ilkeästi tai jopa rasistisesti käyttäytyvää naista. Myöhemmin hän typistyi keski-ikäiseksi naiseksi, joka inisee pikkuasioista ja on ilkeä asiakaspalvelijoille.
 Pick-me-tyttö taas “ei ole kuin muut tytöt” ja haluaa korostaa sitä kaikilla mahdollisilla tavoilla. Hänen mielestään perinteisesti naiselliset asiat ovat noloja, ja hän hakeekin hyväksyntää miehiltä tallomalla muita naisia alaspäin.
 Jos joku sanoo ääneen, että naisten vähätteleminen on aika ikävää, voi sutkauttaa ikiaikaisen vasta-argumentin: “täähän on vaan läppää!”.
 Oleellista on , että molemmissa tapauksissa hahmon sukupuoli – eli nainen – on tärkeä osa hahmon “hauskuutta”. Huomionarvoista on myös se, että nämä todellakin ovat kärjistettyjä parodiahahmoja. En tiedä sinusta, mutta en ainakaan itse ole koskaan tavannut ketään, joka käyttäytyisi oikeassa elämässä samalla tavalla yliampuvasti.
 Silti tuhansien sisällöntuottajien käsissä nämä hahmot löytävät itsensä tuhansista kuvitelluista tilanteista ja käyttäytyvät niissä tyhmästi – ja me nauramme. Hahhah, naisethan ovat juuri tuollaisia! Nipottavat pikkuasioista ja työntävät muita naisia alaspäin. Hahhah! Naurajat tuskin huomaavat, että meemille hihitellessään he nauravatkin suorastaan ikiaikaisille naisiin kohdistetuille stereotypioille.
 Feminiiniset piirteet ja naiseuteen yhdistetty käyttäytyminen   ovat lähtökohtaisesti olleet naurettavia ja noloja  suunnilleen maanviljelyksen keksimisestä lähtien. Räikeä naisviha ei kuitenkaan ole viime vuosikymmeninä länsimaissa enää ollut kovin hyväksyttävää – on siis täytynyt innovoida uusia, piilotettuja tapoja muistuttaa ihmiskuntaa siitä, että nainen on lähtökohtaisesti vähempiarvoinen.
 Karenin ja pick me -tytön kaltaiset parodiahahmot vastaavat tarpeeseen löytää salonkikelpoisia naisvihan muotoja – kyseessähän on “vain vitsi”. Jos joku sanoo ääneen, että naisten vähätteleminen on aika ikävää, voi sutkauttaa ikiaikaisen vasta-argumentin: “täähän on vaan läppää!”. Tuntuu olevan monelle hankalaa ymmärtää, että hauskat parodiahahmot eivät itsessään ole ongelma, vaan ongelma on juuri sukupuolikeskeisyys ja se, kuinka nämä hahmot vahvistavat stereotypioita ja naiseuden naurettavuutta.
 Usein naishahmon tullessa viraaliksi pulpahtaa esiin myös miespuolinen vastine: tyylipuhdas oppikirjaesimerkki tästä on pick-me-poika. Juju piilee kuitenkin siinä, että vastineessa on alkuperäiselle naishahmolle tyypilliset piirteet annettu miehelle – joka tapauksessa naurettava on siis stereotyyppinen, ikävästi käyttäytyvä nainen, jota mieshahmo muistuttaa. Palaamme jälleen ongelman lähteelle.
 Ja juuri ongelman lähteeltä löydämme kysymyksen: miksi naiseus on naurettavaa?
 Miksi yhteiskuntaamme ja kulttuuriimme on näinkin rakenteellisella tavalla sidottu ajatus siitä, että nainen on lähtökohtaisesti vähempiarvoinen? Tullaanko naisvihan kudosta ikinä purkamaan pois, tai onko sen purkaminen edes mahdollista? Suoraan sanottuna olen itse asian suhteen pessimistinen, mutta toki meistä jokainen voi yrittää parhaansa – vaikka olla jakamatta naisia halventavaa sisältöä somessa.
 Emilia Uljas
 Kirjoittaja on välivuottaan viettävä opiskelijajärjestön puheenjohtaja, jonka sydäntä lähellä ovat erityisesti tasa-arvo- ja koulutuspolitiikkakysymykset ja joka nauttii teensä kauramaidolla.
 Kolumnista voi keskustella 1.11. klo 23.00 saakka.

Emilia Uljaan kolumni: Mikä yhdistää Karenia ja Pick-me -tyttöä? Normalisoitu naisviha


Summary: Skotlanti yrittää rimpuilla irti saastuttavasta öljystä ja Britanniasta. Mutta mustan kullan loppu uhkaa viedä ihmisiltä työt. Samalla voivat murskautua myös haaveet itsenäisyydestä.

ABERDEEN / GLASGOW  Lähes metrinen aalto nousee, kohoaa ja iskeytyy lopulta päin Aberdiinin sataman kivistä rantavallia.
 Aallon ääntä ei voi kuulla, sillä se peittyy ohi lentävän helikopterin pauhuun. Taivaalla kuljetetaan työntekijöitä kohti Pohjanmeren öljynporauslauttoja.
 Meren yllä kaarteleva lokki ei matkalaisista välitä. Se liittää tottuneesti ohi rosoisten kallioiden kunnes laskee räpylänsä rantaan valetun öljysäiliön katolle.
 Sataman penkillä istuva  Martin Wardrope , 22, ei lokkia huomaa. Hän on keskittynyt puhumaan uudesta työstään.
 Wardrope on vastikään aloittanut turvallisuusinsinöörinä skotlantilaisessa öljy-yhtiössä Harbour Energyssä.
 – Olen innossani, koska öljy- ja kaasuteollisuus tarjoavat paljon haasteita. On huolehdittava niin työntekijöiden kuin ympäristökin turvallisuudesta ja mietittävä koko ajan eteenpäin, Wardrope kuvailee työtään.
 Wardrope on yksi yli  70 000 Skotlannin öljytyöläisestä.
 Reilun viiden miljoonan asukkaan Skotlannissa öljy- ja kaasuteollisuus on merkittävä työnantaja. Se tuottaa viitisen prosenttia alueen bruttokansantuotteesta.
 Pohjanmereltä puoli vuosisataa sitten löydetyt öljyvarat ovat tehneet Skotlannista yhden Britannian vauraimmista alueista ja samalla ruokkineet sen itsenäistymishaluja.
 Muutama vuosi sitten Aberdeenin satamakaupungissa laskettiin olevan Lontoon jälkeen eniten miljonäärejä neliökilometriä kohden.
 Öljy on tuonut Skotlantiin erityisesti hyväpalkkaisia työpaikkoja. Vuorotyötä merellä paahtava öljymies voi saada 60 000 euroa vuodessa, ja johtava tuotantoinsinööri voi päästä lähemmäs 100 0000 euron vuosiansioita.
 Suomessa lähin vertailukohta voisi olla metsäteollisuus ja sen paperityöntekijät, jotka nostavat hekin kovaa palkkaa kolmivuorotyössä.
 Toinenkin yhdistävä tekijä löytyy.
 Sekä paperin että öljyn aikakausi alkaa olla pikkuhiljaa päättymässä.
 Lähiviikkoina Skotlannin Glasgow'ssa  yritetään pelastaa maailma.
 YK:n ilmastokokouksessa valtiojohtajat tuskailevat, miten estää merenpinnan nousu ja monien alueiden kärventyminen ilmaston lämpenemisen takia.
 Ratkaisuksi he esittävät siirtymistä uusiutuvaan energiaan ja laitteiden sähköistämistä. Tämä tarkoittaa, että Pohjanmeren luonnonvarojen merkitys tulee väistämättä laskemaan.
 Öljynporaustornit vaihtuvat aikanaan tuulivoimaloihin, mutta tulevatko ne antamaan Skotlannille yhtä paljon työtä ja vaurautta kuin öljy?
 Todennäköisesti eivät. Muutos öljyalueesta vihreän energian tuottajaksi tulee olemaan karu monille yrityksille ja työntekijöille, jotka eivät löydä paikkansa uudessa taloudessa.
 Samalla Skotlannin itsenäistymisen astinlauta – vauraus – voi alkaa pettää.
 Energiasiirtymä on jo alkanut  Aberdeenissa.
 Öljyntuotanto Britannian aluevesillä Pohjanmerellä on ollut tasaisessa laskussa kohta kaksi vuosikymmentä. Viime vuonna öljyä tuotettiin vain kolmannes 1990-luvun huippuvuosista.
 Lähivuosina 30 000 ihmistä voi menettää työpaikkansa, varoittaa muun muassa työnantajien etujärjestö Oil and Gas UK.
 – Opiskellessani olin toki huolissani öljyalan tulevaisuudesta, että olenko nyt menossa hiipuvalle alalle, turvallisuusinsinööri Martin Wardrope muistelee.
 Hän kokee kuitenkin tehneensä oikean valinnan. Laskettelua ja kävelyretkiä harrastava nuorukainen on tyytyväinen elämäänsä ja palkkaansa.
 – Uskon myös, että taitoni ovat siirrettävissä. Niille löytyy käyttöä myös uusiutuvan energian sektorilla, Wardrope sanoo.
 Hän saattaa olla väärässä.
 Muutaman kilometrin päästä Aberdeenin  satamasta betoniauto purkaa lastiaan rannan suuntaiseen valuun. Metalliset ristikot peittyvät ja tuuli puhaltaa styroksinpalasia kohti merta.
 Nigg Bayhin nousee parhaillaan uusi syvänveden satama ja telakka-alue. Sitä ei kuitenkaan olla rakentamassa yksin öljyn – vaan myös tuulivoiman tarpeisiin.
 Tulevaisuudessa Skotlannin aluevesillä kelluvia tuulivoimaloita pitäisi pystyä huoltamaan täällä. Uusi satama ei lohduta öljyntuotannon alihankkijoita. Vain noin neljännes öljy- ja kaasualalla tarvittavista taidoista siirtyy helposti uusiutuvan energian tuotantoon, arvioi lontoolainen ajatushautumo IPPR.
 Tutkimusten mukaan hyvä taloushallinnon osaaja, sopimuslain asiantuntija tai vaikka markkinoija pystyy löytämään töitä yhtä hyvin uusiutuvan energian kuin öljyteollisuudenkin alalta.
 Öljynporauslautan pumppumestaria odottaakin sitten toinen kohtalo. Suorittava työ siirtyy huonosti alalta toiselle.
 – Energiasiirtymä vaikuttaa ihmisiin hyvin eri tavalla riippuen heidän asemastaan esimerkiksi juuri työmarkkinoilla, arvioi tutkijatohtori  Kirsten Jenkins  Edinburghin yliopistosta.
 Tutkijan mukaan tulotaso heijastuu myös kulutustottumuksiin. Kaikilla Skotlannissa ei ole varaa olla vihreä.
 – Vauras ihminen voi ostaa sähköauton tai vaikka asentaa katolleen aurinkopaneeleita. Köyhemmälle tällainen on vaikeampaa, Jenkins kiteyttää.
 Itsenäisyyttä ajavat skotlantilaiset näkevät maansa monesti osana EU:ta ja Pohjoismaita.
 Pohjoismaaksi ryhtyminen vaatisi kuitenkin pohjoismaisen yhteiskuntaihanteen, korkealla verotuksella rahoitetun hyvinvointivaltion hyväksymistä.
 Tähän suuntaa Skotlanti on tosin jo ottanut henkisen ensiaskeleen. Elokuussa 2017 Skotlannissa otettiin käyttöön kaikille synnyttäjille jaettava äitiyspakkaus.
 Suomalaisen keksinnön viesti on selvä: valtio on mukana ihmisen elämän alusta saakka tasaamassa lähtökohtia ja turvaamassa kansalaisten yhdenvertaisuutta.
 Juuri Pohjoismaiden tasa-arvoisuus puhuttelee ihmisiä myös Skotlannissa, Jenkins arvioi.
 Kansallispuolue SNP on visioinut muutakin: esimerkiksi asevoimansa itsenäinen Skotlanti järjestäisi pohjoismaisen mallin mukaan.
 Tutkija sanoo itse pitävänsä Pohjoismaita hyvänä päämääränä. Sinne on kuitenkin vielä matkaa.
 – Ei itsenäisyyteen ja osaksi Pohjoismaita päästä, jos energiasiirtymää ei hoideta hyvin ja erot kansalaisten välillä vain kasvavat, Jenkins toppuuttelee.
 Kun Skotlanti tulee itsenäiseksi.
 Näin asian muotoilee Skotlannin aluehallituksen ministeri  Michael Matheson , joka vastaan energiasta, liikenteestä ja päästöistä.
 Kansallispuoluetta SNP:tä edustava Matheson sanoo uskovansa, että tulevaisuudessa tuulesta ja siihen liittyvästä osaamisesta tulee Skotlannin talouden veturi.
 Mathesonin tulevaisuusvisioissa vanha isäntämaa Britannia olisi riippuvainen itsenäisen Skotlannin energiaviennistä. Lontoon täytyisi ostaa tuulivoimalla tuotettua sähköä naapurimaasta saavuttaakseen ilmastotavoitteensa.
 – Ja tämä on se asia, joka muuttaa itsenäistymisen poliittisen dynamiikan. Riippuvuussuhde tulee olemaan kiistaton, Matheson povaa Ylen videohaastattelussa.
 Hän ei välttämättä puhu hulluja.
 Skotlannin alueparlamentin hallituspuolueet pääsivät elokuussa sopuun siitä, että uusi kansanäänestys itsenäisyydestä järjestetään viiden vuoden kuluessa.
 Vuoden 2014 kansanäänestyksessä 55 prosenttia vastusti eroa Britanniasta. Äänestyksen ratkaisivat pitkälti suuret ikäluokat, jotka pelkäsivät menettävänsä eläkkeensä ja äänestivät siksi jäämisen puolesta.
 – Väestökehitys on meidän puolellamme. Nuoremmat ihmiset kannattavat itsenäistymistä, Matheson kuvailee itsenäistymishankeen dynamiikkaa.
 Ministeri myöntää, että yksi Skotlannin itsenäisyyttä tukeva tekijä on juuri alueen vauraus.
 Mutta miten käy tulevaisuudessa?
 Puhtaasti energiantuotannon näkökulmasta Skotlannilla ei ole hätäpäivää. Arviolta neljännes Euroopan potentiaalisesta tuulienergiasta kulkee Skotlannin ja sen merialueiden läpi.
 Skotlannissa lähes kaikki pistokkeesta tuleva sähkö onkin jo peräisin uusiutuvista energialähteistä. Se on kansainvälisessä vertailussa hieno saavutus.
 Työllisyys on kuitenkin toinen asia.
 Tällä hetkellä uusiutuva energia työllistää Skotlannissa reilut 20 000 ihmistä. Mathesonin mukaan nämä luvut tulevat moninkertaistumaan, kunhan alalla vain saadaan lisää investointeja.
 – Viimeaikaisissa arvioissa on puhuttu jopa 200 000 vihreästä uudesta työpaikasta, ministeri jatkaa innoissaan.
 Kylmä tuuli ja sadepisarat hakkaavat  auton tuulilasia matkalla kohti Glasgow'ta.
 Kaupungin keskustassa sijaitsevassa Unite-ammattiliiton päämajassa energiaministerin puheisiin suhtaudutaan varauksella.
 – Poliitikot heittelevät aina näitä kovia väitteitä. Britanniasta tulee muka uusiutuvan energian Saudi-Arabia. He lupaavat kymmeniätuhansia uusia työpaikkoja, mutta missä ovat ne työpaikat? ammattiliiton Skotlannin-johtaja  Pat Rafferty  kysyy.
 Hänen mukaansa työpaikkoja ei ole tulossa, koska uusiutuvan energian tuotanto on pitkälle automatisoitua.
 Suurin osa tuulivoimaloiden osista taas valmistetaan Aasiassa, missä niiden tuotanto on edullista.
 – Tuulivoimalat kyllä luovat työpaikkoja, mutta eivät tänne Skotlantiin, Rafferty hymähtää.
 Ammattiyhdistysjohtaja  painottaa moneen kertaan, ettei hän missään nimessä kiellä ilmastonmuutosta tai ihmisen vastuuta siitä.
 – Minulla on kymmenen lastenlasta, totta kai haluan jättää heille hyvän planeetan. Asiat eivät toden totta ole nyt hyvin. Tekemisen täytyy muuttua.
 Raffertyn mielestä skottijohtajien pitäisi kuitenkin katsoa totuutta silmiin.
 – Ihmisiä ei voi huijata. Ei voi sanoa, että älä sinä siinä murehdi työstäsi, että kyllä löytyy muita töitä vihreältä sektorilta, jos näin ei asian ole. Tässä täytyy olla rehellinen, Rafferty kiteyttää.
 1980-luvulla kaivosteollisuuden alasajo nosti Britanniassa työttömyyttä ja synnytti protesteja kaduilla. Nyt sama kohtalo uhkaa pikkuhiljaa Skotlannin öljy- ja kaasuteollisuutta.
 Skotlannin itsenäisyyttä ajavat voimat voivat syyttää tästäkin Britannian keskushallintoa, mutta se ei ratkaise itse ongelmaa.
 Mitä tehdä työttömille ihmisille?
 Ilmastopäättäjien kokoontuessa Glasgowiin tämä osa yhtälöstä on vielä ratkaisematta.
 Näetkö, että Skotlanti voisi jonakin päivänä olla osa Pohjoismaita? Keskustelu avoinna maanantaihin 1. marraskuuta kello 23 asti.
 Aiheesta lisää:
 Yhtenä aamuna koti muuttui vaaralliseksi – Pohjoismaissa on paikka, jossa ihmiset kohtaavat ilmastonmuutoksen silmästä silmään

Martin Wardrope, 22, lähti alalle, jossa tahkotaan jopa 100 000 euron vuosipalkkaa – öljy tuo vaurauden Skotlannille, mutta nyt siitä on pakko luopua


Summary: Sisä-Suomessa on saatu hyviä kokemuksia ammattikalastajien kouluttamisesta perinteisellä mestari-kisälli -mallilla. Uusia kalastajia on jo viisi, mutta tarvetta olisi useammallekin.

Mestarit kaipaavat kisällejä, koska suomalainen kalastajakaarti ikääntyy kovaa vauhtia.  Ari Sorvari  on kalastanut ammatikseen Päijänteellä vuodesta 1979. Intoa ja voimia raskaaseen työhön riittää edelleen, ja troolia laskiessaan mies liikkuu veneessään ketterästi kuin nuori mies. Silti eläkepäivät siintävät jo horisontissa.
 Sorvari on yksi ammattikalastajista, jotka ovat lupautuneet siirtämään arvokkaita oppejaan nuoremmille polville. Hän on mestarina Sisä-Suomen kalatalousryhmän hankkeessa, jossa vesille koulutetaan uusia kalastajia. Hänen troolarillaan on ollut jo yksi kisälli, ja toinen on tulossa. Kokeneen kalamiehen mielestä mestari-kisälli -hanke on erinomainen.
 – Tämä on parhaita hankkeita, joita olen nähnyt. Vuosien saatossa on ollut vaikka mitä "kalatalous nousuun" -hankkeita. Tämä on ensimmäinen, jossa on jotain konkreettista, Sorvari summaa.
 Ari Sorvari on tyytyväinen kisällikoulutushankkeeseen. Hän sanoo oppineensa itsekin esimerkiksi tietotekniikkaan liittyviä asioita. Mika Moksu / Yle
 Kalalle on kysyntää, jos tarjontaa riittää
 Sisä-Suomen alueella työskentelee kolmisenkymmentä päätoimista ammattikalastajaa. Se on noin kymmenesosa kaikista maamme sisävesien aktiivisista ammattikalastajista. Mestari-kisälli -koulutuksella on saatu työllistettyä viisi uutta kalastajaa Sisä-Suomen vesille. Kaksi uutta kisälliä on koulutuksessa.
 Useammalle olisi tarve. Lähiruokabuumi ja hoitokalastussaaliina tulevan särkikalan käytön lisääntyminen ovat lisänneet järvikalan suosiota. Kaikki suomukalat, esimerkiksi ahven ja kuha, ovat erittäin suosittuja. Samoin iso muikku.
 – Pienemmälle muikulle ja kuoreelle pitäisi vielä löytää markkinoita. Kysyntää on niin paljon, että uusille kalastajille on kova tarve, koska kalastaja ikääntyvät, muistuttaa kalatalouskoordinaattori  Janne Niemimäki  Sisä-Suomen kalatalousryhmästä.
 Toni Eriksson halusi kouluttautua ammattikalastaksi, koska on harrastanut kalastamista koko ikänsä.  Mika Moksu / Yle
 Kestävätkö kalakannat?
 Suomen ammattikalastajien keski-ikä on rahtusen yli 50 vuotta. Maatalousyrittäjien eläkelaitos Melan tilastoissa kalastajien eläkemaksua maksavien keski-ikä on pysynyt samalla tasolla viimeiset viisi vuotta. Sisävesillä aktiivisesti pyytävien ammattikalastajien määrä kääntyi viime vuonna pieneen laskuun. Nyt heitä on hieman yli 300.
 Luonnonvarakeskuksen mukaan sisävesien ammattikalastajien saalis laski viime vuonna hivenen. Yksi syy on kalan kysynnän vähentyminen ravintoloissa koronan vuoksi.
 Asiantuntijan mielestä järvissä riittäisi hyvin pyydettävää isommallekin joukolle.
 – Monet järvet ovat jopa vajaakäytöllä. Uutta kalastettavaa löytyy esimerkiksi aiemmin vähempiarvoisena pidetyistä särkikaloista, sanoo kalatalouskoordinaattori Niemimäki.
 "Kalastus on verissä"
 Mäntyharjulainen  Toni Eriksson  on kisälliharjoittelussa Heinolassa. Miehellä on vakaa aikomus työllistyä alalle, mahdollisesti jopa yrittäjäksi. Ammattikalastaja  Simo Laurilan  yrityksessä tutuksi tulee muikunpyynti rysillä ja saaliin käsittely myyntikuntoon.
 Kisällikoulutus kestää kuusi kuukautta. Sinä aikana kisällille ja mestarille maksetaan 500 euron korvaus kuukaudessa. Kisälli saa ammattipätevyyden, hygieniapassin ja esimerkiksi vuokraveneen kipparin pätevyyden.
 Kisällit saavat koulutuksessa ammattipätevyyden, sekä muun muassa vuokraveneen kuljettajan pätevyyden. Mika Moksu / Yle
 Toni Eriksson on harrastanut kalastusta koko ikänsä, joten ratkaisu uuteen ammattiin hakeutumisesta oli lopulta helppo. Mestari-kisälli -koulutukseen hän törmäsi Facebookin kalastaja-ryhmässä. Hakemuksen täyttöä ei tarvinnut kauaa miettiä.
 – Kun on kalastanut pikkupojasta asti, se on tavallaan verissä. Koulutus on silti opettanut joka päivä jotain uutta, Eriksson kiittelee.
 Myös mestari ja kaiken kokenut kalastajakonkari on päässyt kisällinsä kautta jyvälle uusista asioista.
 – Tämähän pelaa kahteen suuntaan. Nuorilta oppii esimerkiksi tietotekniikasta, he ovat siinä tavattoman hyviä. Olisikin parasta, jos ammattikalastaja olisi koulutukseltaan koneinsinööri, mieluiten diplomi-insinööri, Ari Sorvari virnistää.

Kisälleistä tehdään ammattikalastajia eläköityvien mestareiden opastuksella – järvikala käy hyvin kaupaksi, mutta pyytäjät käyvät vähiin


Summary: Kulttuurivieras, kirjailija Mira Lokuge on kirjoittanut yhdessä Hyppe Salmen kanssa kirjan siitä, millaista on olla nuori ruskea nainen Suomessa. Kirja yhdistelee fiktiota ja Lokugen omia kokemuksia.

Nojaan junassa päätä ikkunaan. Mulla on defeated olo koska laskin muurini alas ja annoin toisen mahdollisuuden ihmiselle, jonka kuoren alta tulikin esiin basic bitchboy.
 Näin kertoo päähenkilö Shehani uudessa 27-vuotiaan  Kashmeera Lokugen   Ilmatilaa -romaanissa (Tammi).
 Tiiän et oon bätäng. Sen lisäks mulla on tarjottavana hyvää komiikkaa ja käytöstapoja, jotka on valtavat valttikortit tässä ankeessa maailmassa. Sääli et ainoo areena mun out of the world veistosmaiselle kurvikkuudelle on viime aikoina ollu Tinder, jonka klikkaan nytkin auki.
 Kashmeera Lokuge, kutsumanimeltään  Mira , on tämän syksyn esikoiskirjailija. Hän puhuu neljää kieltä ja sekoittaa arjessaan sujuvasti suomea, äidinkieltään sinhalia, englantia ja ruotsia. Tämä puhetapa on päätynyt myös uuden romaanin sivuille. Esimerkiksi otsikon ja lainauksen bätäng tarkoittaa kuumaa tai seksikästä.
 – Siitä asti kun  Agricola  kehitti suomen kirjakielen, kieli on elänyt. Heti kun  Hyppe  ehdotti kirjan kirjoittamista käyttämälläni kielellä, olin  on board . Miksi näin ei voisi kirjoittaa? On mahtavaa, että voimme päättää tehdä asioita eri tavalla. Kaiken kirjoitetun kielen ei tarvitse olla tylsää, Lokuge sanoo.
 Hyppe on Yle Draaman tuottaja ja kirjailija  Hyppe Salmi . Kirja on kirjoitettu yhdessä Salmen kanssa, ja koko projekti sai alkunsa siitä, kun hän  slaidasi Mira Lokugen deeämmään , eli lähetti hänelle viestin Instagramin viestitoiminnolla.
 Lokugella on tapana päivittää ajatuksiaan ja tekemisiään Instagramin story-toimintoon. Salmi näki erään päivän storyt ja laittoi viestiä Lokugelle. Salmi oli tykästyt Lokugen tapaan ajatella ja käyttää kieltä.
 Lokuge päätyi tekemään Salmen kautta töitä Ylelle, ja he ystävystyivät.
 – Hyppe on minulle rakas ihminen. Hän on äitihahmoni ja mentorini. Luotan häneen täysin, ja avauduin koko elämästäni, ja hänen mielestään tarina piti saada ulos, nimenomaan Mira-kielellä.
 Romaanin kovana ytimenä ovat Mira Lokugen omat kokemukset, joiden avulla on luotu kuvitteellinen päähenkilö lähipiireineen ja elämäntarinoineen.
 – Vaikka kirjan tapahtumat ovat kuvitteellisia, taustalla olevat tunteet nousevat omasta elämästäni. Olen kokenut samantapaisia kriisejä huonojen parisuhteiden, Tinder-treffien ja perheeltä tulevien paineiden kanssa, kertoo Mira Lokuge.
 Ilmatilaa  kertoo Hanin elämästä pääkaupunkiseudulla ja käsittelee nuorena aikuisena elämistä, kahden kulttuurin välissä kasvamista ja itsensä löytämistä.
 Lokuge ei ole ainoa, joka sekoittaa luontevasti kieliä keskenään. Monille nuorille on luontevaa sekoittaa keskenään englanninkielisiä meemejä, somalista tai arabiasta tulevia ilmauksia ja esimerkiksi tahallaan väärintaivutettua suomea. Lokuge myös toivoo voivansa inspiroida suomea opiskelevia ihmisiä tekemään asioita, vaikka kieli ei vielä olisikaan täydellistä.
 Mira Lokuge asuu Espoossa, ja Keran hallit ovat hänelle tuttu paikka jo monen vuoden ajalta.  Katriina Laine / Yle
 Kirja syntyi pallotellen
 Kirjan kirjoittaminen yhdessä toisen ihmisen kanssa kuulostaa hankalalta prosessilta. Se vaatikin välillä aikamoista pallottelua.
 Salmi antoi Lokugelle aiheita, joista kirjoittaa ja syntynyttä tekstiä työstettiin yhdessä, useimmiten etänä. Lopulta koko prosessi sujui Lokugen mukaan todella sujuvasti.
 – Hyppe saattoi sanoa esimerkiksi, että kirjoita töistä tai jostain tunnetilasta. Muokkasimme sitten syntyneen tekstin pohjalta fiktiivisen henkilön tarinan.
 Fiktio valikoitui tarinankerronnan muodoksi siksi, että sen avulla on mahdollisuus luoda kokonainen maailma ja sitä kautta lukijalle vahva kokemus niistä haasteista, mitä ulkopuolisuuden tunne ja rakenteellinen rasismi tuottaa.
 Lokuge haluaa myös kunnioittaa omaa perhettään ja läheisiään.
 Lokuge on käynyt armeijan välivuotenaan, sillä halusi tietää, millaista se on. Karvalakki ei silti ole peräisin hänen omalta palvelusajaltaan. Katriina Laine / Yle
 Intian valtamereltä Lappeenrannan pakkaseen
 Mira Lokuge syntyi Sri Lankassa vuonna 1994. Hän muutti 12-vuotiaana Suomeen, johon hänen isänsä oli muuttanut jo jokin aika aiemmin.
 – Olin perheen priimus, ja isä markkinoi minulle Suomea niin, että voin tulla tänne opiskelemaan itseni maisteriksi ja tehdä mitä vain.
 Sri Lankasta Suomeen muuttaminen vaati Lokugen mukaan aikamoisen paperisodan, ja hän on kiitollinen isälleen, joka jaksoi hoitaa sen.
 – Sri Lankassa kaikki haluavat ulkomaille. Kaikki myös ajattelevat, että täällä eletään kuin Hollywood-elokuvissa. Luulin, että täällä porukka pukeutuu kuin  Britney Spears , ja lopulta olin luokan ainoa, jolla oli napapaita talvella, Lokuge kertoo ja nauraa.
 Muutos Intian valtameressä sijaitsevasta saarivaltiosta Lappeenrannan 30 asteen pakkaseen oli suuri. Lokuge kertoo kuitenkin olleensa muutosta lähinnä innoissaan ja oppineensa suomen kielen nopeasti. Ulospäinsuuntautuneena ihmisenä Lokuge sai nopeasti kavereita, mutta myös kiusaamista ilmeni.
 – En sentään kaatanut kenenkään paidasta sisään pinaattikeittoa niin kuin kirjan päähenkilö, mutta siinä kuvatut ulkopuolisuuden tunteet ovat omiani. Saatoin istua iloisesti tyttöporukan pöydässä ymmärtämättä kieltä, ja vasta jälkikäteen kuulin, että minusta puhuttiin pahaa koko ajan.
 Lokugen viisi vuotta vanhemman isoveljen ja äidin oli tarkoitus tulla perässä Suomeen, mutta juuri ennen kuin Lokugen oli tarkoitus käydä Sri Lankassa ensimmäistä kertaa Suomeen muuttonsa jälkeen, perhettä kohtasi tragedia.
 – Kuukautta ennen matkaa saimme puhelun, että äiti on saanut aivoverenvuodon ja kuollut.
 Veli jäi Sri Lankaan ja asuu siellä nykyisin perheineen ja huolehtii myös Lokugen isovanhemmista.
 – Se on raskasta työtä. Veljeni on minulle kaikki kaikessa, ja joskus tulee huono omatunto siitä, että olen täällä lottovoitto-Suomessa, kun hän on siellä, ja katson sipsinmurut paidalla Netflixiä. Että  am I letting them down?  Vaikka ei tämäkään aina oikeasti mikään lottovoitto ole.
 Ilmatilaa-kirjassa käsitellään myös huumeiden läsnäoloa nuorten aikuisten arjessa. Hän halusi kirjoittaa siitä, miten arkista esimerkiksi rauhoittavien osto dark webistä on monelle . – Isäni on lääkäri, ja hän kyselee minulta usein, mistä nuoret oikein aineensa hankkivat. Katriina Laine / Yle
 Rasismista ei voi olla kirjoittamatta
 Lokugen ja Salmen romaanin yhtenä teemana on rasismi.
 – Se on minulle osa arkea. En olisi voinut olla kirjoittamatta siitä. Rasismi tuli esiin esimerkiksi, kun kirjoitin töistä.
 Lokuge on itse tällä hetkellä töissä Alkossa ja hän on tehnyt pitkään töitä ravintola-alalla. Asiakaspalvelutehtävissä arkipäivää ovat mikroaggressiot, eli tahattomat tai tahalliset kommentit, jotka ylläpitävät rasismia tai toiseuttavat. Lokugea saatetaan esimerkiksi kehua siitä, kuinka hyvin hän puhuu suomea, mikä samalla vain vahvistaa ajatusta siitä, ettei ruskea ihminen voi puhua suomea äidinkielenään.
 – Jos baarissa olen kieltäytynyt myymästä päihtyneelle asiakkaalle, sieltä tietää, että seuraavaksi tulee slurri.
 Slurri tarkoittaa loukkaavaa sanaa tai termiä. Sanalla viitataan etenkin rasistisiin haukkumasanoihin.
 Lokuge on myös käynyt armeijan, ja sotilasvarusteissa rahan kerääminen veteraaneille tai lomille matkustaminen oli välillä todella raskasta. Ihmiset tuijottivat, halusivat ottaa kuvia ja huutelivat esimerkiksi auton ikkunoista.
 – Kerran jäin lomille vapaaehtoisesti kasarmille, kun en vain jaksanut sitä enää.
 Lokuge halusi kirjoittaa arkipäivän rasisimista, jotta myös valkoiset suomalaiset ymmärtäisivät, miltä elämä rodullistettuna Suomessa voi tuntua.
 – Haluaisin, että ihmiset pysähtyisivät ajattelemaan, miten suuri merkitys pienilläkin teoilla on.
 Lokuge ja Salmi halusivat vahvistusta kirjan antirasistiselle näkökulmalle ja siksi aktivisti ja lavarunoilija  Laura Eklund  sekä kansanedustaja  Bella Forsgrenin  esilukivat romaanin viimeistä edellisen version ja antoivat siitä palautetta. Mutta miksi ruskean naisen kokemuksista kertova kirja tarvitsee vielä erikseen antirasismin asiantuntijat?
 – Rakenteellinen rasismi on syvällä meissä kaikissa. Antirasismi vaatii jatkuvaa työtä. Laura ja Bella antoivat todella arvokasta palautetta, Lokuge kertoo.
 Mira Lokuge opiskelee restonomiksi ja on opiskellut myös digitaalista sisällöntuotantoa. Hän päätyi alalle, koska halusi kehittää matkailua Sri Lankan suuntaan.  Katriina Laine / Yle
 Alkuperäinen teksti oli vielä räävittömämpi
 Kirja kertoo silti muustakin kuin rasismista. Päähenkilö Hani käy vaihtelevalla menestyksellä Tinder-treffeillä, harrastaa kasuaalia seksiä ja polttaa pilveä.
 Kirja kertoo myös hankalista perhesuhteista, koulukiusaamisesta, myrkyllisistä parisuhteista ja mielenterveysongelmista. Opinnot eivät etene, Kela ahdistelee ja vanhemmat painostavat hankkimaan aviopuolison ja uraputken. Kuulostaa tyypilliseltä pari-kolmikymppisen elämältä.
 – Tavoitteena oli mahdollisimman aito tarina, Lokuge sanoo.
 Dick appointmenteista , kesken töiden alkavista kuukautisista ja vibraattoreista kirjoittaminen saattaa edelleen herättää närää, mutta Lokuge sanoo, ettei sensuroiminen tuntunut aiheelliselta, koska kuvatut asiat kuuluvat kuitenkin elämään.
 – Ja kirjahan on sensuroitu versio! Alkuperäinen oli vielä pahempi, Lokuge nauraa.
 Vaikka kirja kertoo erityisesti nuorten aikuisten elämästä, siinä on silti samaistumispintaa muillekin.
 – Kyllähän ennen Tinderiä sokkotreffit ovat voineet olla samalla tavalla pettymys. Uskon, että yksinäisyys ja rakkauden kaipuu ovat yleisiä kokemuksia.
 Mira Lokuge on myös itse kärsinyt kirjassa kuvatuista mielenterveysongelmista. Etenkin ahdistus joka suunnasta tulevien paineiden kanssa on tuttua.
– Teen kahta työtä, jotta voin asua asunnossani. Kyllä se syö naista, hän sanoo. Katriina Laine / Yle
 Kahden kulttuurin välissä
 Vaikka kokemus vanhempien vaatimusten ja oman elämän ristipaineissa elämisestä on monen nuoren aikuisen jakama, se on erityisen leimallista nuorille, joiden vanhemmat ovat lähtöisin jostain muualta kuin Suomesta. Kokemus on niin yleinen, että sille on olemassa englanninkielinen termi,  third culture kid .
 – On vaikeaa, kun kotoa tulee eri paineet kuin yhteiskunnasta. Kirjassa Hani soittelee äidilleen Sri Lankaan, minun vastaava kokemukseni on mummolle soittaminen. Sieltä aina tulevat ne kysymykset, että mitenkäs koulu ja pitäisi löytää hyvä aviomies.
 Etenkin pääkaupunkiseudulla on valtava määrä nuoria ja nuoria aikuisia, joiden taustat ovat jossain muualla kuin Suomessa. Mira Lokuge myöntää kysyttäessä, että yksi tavoite on ollut kirjoittaa eräänlainen sukupolviromaani, joka kertoisi juuri heidän elämästään.
 – Olen liian srilankalainen suomalaiseksi ja liian suomalainen srilankalaiseksi. Se on aika yleinen kokemus.
 – Rakastan biljardin pelaamista, Lokuge sanoo. Snookeria hän ei ollut kokeillut aiemmin, vaikka kaverit ovat häntä siihen houkutelleet.  Katriina Laine / Yle
 Kaikki järjestyy
 Lokuge ei koskaan ajatellut ryhtyvänsä kirjailijaksi, vaikka onkin kirjoittanut omaksi ilokseen ja harrastaa freestyle-räppäämistä ja lyriikoiden kirjoittamista.
 Puolivahingossa kirjailijaksi päätyminen ei kuitenkaan haittaa Lokugea.
 – Se tuntuu pirun hyvältä, hän virnistää.
 Mira Lokuge on tyytyväinen siihen, että on päässyt nykyiseen nykyiseen tilanteeseensa tekemällä sitä, mistä itse nauttii. Sitä viestiä hän toivoisi pystyvänsä viemään myös eteenpäin:
 – Että kannattaa seurata omia intohimoja. Kun tekee asioita sydämestään, joku saattaa bongata sinut.
 Toinen viesti etenkin nuorille lukijoille on se, että toivoaan ei kannata menettää.
 – Vaikka elämä heittäisi paskapalloja, kaikki järjestyy aina.

"Tiiän et oon bätäng" – Mira Lokuge kirjoittaa seksistä ja ahdistuksesta kielten sekamelskalla, koska se on nuorten todellisuutta


Summary: Miehet pyytävät useammin ja isompia palkankorotuksia kuin naiset  ja odottavat myös saavansa haluamansa, kertoo tuore kyselytutkimus.

Miten saada palkankorotus? Pyytämällä useimmiten.
 Noin puolet suomalaisista ei ole saanut palkankorotusta pyytämättä sitä itse.
 Palkankorotuksissa sukupuolten väliset erot ovat isoja. Miehet saavat useammin lisää liksaa pyytämättä kuin naiset. Nämä tiedot käyvät ilmi aTalentin teettämässä kyselytutkimuksessa.
 Ylipäätänsä miehet saavat naisia useammin palkankorotuksen. 24 prosenttia naisista ei ollut saanut koskaan palkankorotusta, miehistä luku oli 17 prosenttia.
 Tässä palkankorotuksilla tarkoitetaan sellaisia korotuksia, jotka eivät tule automaattisesti työehtosopimuksen kautta esimerkiksi yleiskorotuksina.
 “Rohkeutta pyyntöön piti kerätä pari viikkoa”
 Jyväskyläläinen  Liisa Salonen  tekee sisältömarkkinointityötä teknologiayrityksessä. Aiemmissa töissään hän on pyytänyt palkankorotuksia.
 – Olen kokenut, että työn vastuullisuus ja sisältö on muuttunut, eikä ole vastannut palkkaa, hän sanoo.
 Välillä työnantaja on myös tarjonnut palkankorotuksia.
 – Kummatkin isommat palkankorotuspyynnöt ovat vaatineet viikkojen rohkeuden keräämistä. Tilanteet ovat olleet sellaisia, että on tuntunut ahneelta ja likaiselta, vaikka pyynnölle on ollut syytä, Salonen pohtii.
 Työnantaja on suostunut pyyntöihin eli ne ovat olleet aiheellisia. Pyytämättä tulleet korotukset ovat olleet isompia kuin itse pyydetyt, Salonen sanoo. Hän kertoo, että usein keskustelu on lähtenyt avoimesti siitä, että palkkaa pitää tarkastaa. Ei siis tarkoista summista.
 Pyytämättä tulleet korotukset ovat olleet isompia kuin itse pyydetyt, Liisa Salonen sanoo. Jaana Polamo / Yle
 Palkoista puhutaan liian vähän, Salonen arvioi. Jos palkoista ei puhuta ja niitä ei voi verrata, ei työntekijä voi määritellä omaa arvoaan. Salonen kertoo, ettei ole varsinaista palkkashoppailua harjoittanut. Kerran hän vaihtoi työpaikkaa, koska palkankorotus jäi odotettua pienemmäksi.
 – Palkoista on viisasta puhua, se ei ole kaikki kaikessa, mutta kertoo siitä, että työssä arvostetaan.
 Melkein puolet suomalaisista ei ole pyytänyt palkankorotusta
 Kaikki eivät edes uskalla, tajua tai halua kysyä lisää liksaa. Vain hieman yli puolet suomalaisista oli pyytänyt palkankorotusta.
 Samaan aikaan 23 prosenttia olettaa, että korotus tulee vain pyydettäessä.
 – Jos kokee, että on oikeutettu palkankorotukseen, sitä kannattaa pyytää, aTalentin toimitusjohtaja  Niklas Huotari  muistuttaa.
 – Firmojen suuntaan nostaisin huomion, että jos on hyvä työntekijä, joka on oppinut ja kehittynyt matkalla, on firman etu proaktiivisesti tarjota palkankorotusta, vaikka henkilö ei pyytäisi.
 Vaikka osa osaa palkkaansa hilata ylöspäin, vain hieman alle puolet työntekijöistä odottaa saavansa palkankorotuksen vuosittain.
 Tässäkin on sukupuolten välillä eroa. 46 prosenttia miehistä odotti vuosittaista palkankorotusta, naisista sama luku oli 42 prosenttia.
 Miehet pyysivät myös isompia palkankorotuksia, yli 500 euroa, naiset hieman alle 450 euroa.
 Miehet myös käyttävät työpaikan hakua palkkavipuna. He hakevat useammin uutta työtä vain korottaakseen palkkaansa.
 – Työntekijä voi näin testata omaa arvoaan, Huotari sanoo.
 Se kertoo myös siitä, että keskusteluilmapiiri töissä on ollut sellainen, että palkoista voi puhua avoimesti.
 – Muutenhan tämä olisi voitu selvittää keskustelemalla, ilman toisen työpaikan hakemista, Huotari sanoo.
 Siis jos ei kehtaa pyytää, ei palkankorotusta usein myöskään saa. Toki palkankorotukselle pitää myös löytää perusteet. Miksi juuri minä ansaitsen palkankorotuksen?
 – Ei tietenkään vaikuta kauhean hyvältä, jos pyytää koko ajan lisää palkkaa ilman että on ottanut vastaavasti lisävastuita.
 “Naisten pitäisi olla hyvällä tavalla röyhkeitä”
 Jyväskylän kauppakorkeakoulun henkilöstöjohtamisen professori, dekaani  Anna-Maija Lämsä  sanoo, että kyselyn tulokset ovat linjassa aiempien tutkimusten kanssa.
 Taustalla on Lämsän mukaan sekä yksilöllisiä, sosiaalisia että rakenteellisia syitä.
 – Tutkimuksissa on aika usein todettu, että naisilla on usein, kasvatuksesta ja kokemuksesta johtuen vähemmän uskoa omiin kykyihinsä, Lämsä sanoo. Nämä ovat yksilöllisiä syitä.
 Tutkimuksessa käsitteenä on “minäpystyvyyden tunne”. Lämsän mukaan jopa kokeneet johtajanaiset tarvitsevat enemmän tukea.
 Sosiaaliset tekijät kuten roolimallit, stereotypiat, sosiaaliset normit ja odotukset vaikuttavat myös.
 – Naisen kuuluu olla kiltti ja ystävällinen, ei voi olla aggressiivinen ja pyrkyri. Naiset eivät halua leimautua vaikeiksi tyypeiksi, Lämsä kuvailee.
 Hän muistuttaa, että harva ajattelee näin tietoisesti. Silti mallit ovat vahvassa.
 – Olen itsekin huomannut, että nuoria naisia täytyy vahvistaa, he tarvitsevat roolimallia ja kannustusta, esimerkiksi palkankorotusten pyytämiseen, Lämsä sanoo.
 Kolmas vaikuttava tekijä ovat työpaikan kulttuuri, ilmapiiri ja roolimallit.
 Miehiä ja naisia saatetaan kannustaa eri tavalla, vaikka tasa-arvoinen palkkapolitiikka olisi tavoitteena. Tutkimuksissa on verrattu esimerkiksi nais- ja miesinsinöörejä sekä nais- ja miesekonomeja. Uran alkuvaiheessa saman koulutuksen saaneet naiset useimmiten työllistyvät määräaikaisempiin töihin näillä aloilla ja saavat pienempää palkkaa, Lämsä muistuttaa.
 – Naisia kehottaisin olemaan riittävän rohkeita, ja arvostamaan oman tekemisensä korkealle. Pitää olla rohkea ja tehdä se näkyväksi esihenkilöille.
 Lämsä sanoo, että esihenkilöiden pitäisi olla kykeneviä tarkastelemaan omia asenteitaan. Huomaanko miehet paremmin? Osoitanko naiset avustaviin tehtäviin, äärimmillään kahvinkeittoon?
 – Ja tärkeää on, että tasa-arvotoiminta ei ole vain lakisääteistä, vaan tietoista työtä tasa-arvoisen palkkauksen eteen. Henkilöstöihmisille sanoisin, että johdolle tasa-arvokysymyksiä pitää perustella hyötynäkökulmasta, ei vain oikeudenmukaisuudella, vaikka toki sekin on tärkeää. Se on kieli, jota päätöksentekijät ymmärtävät.
 Kun taidot, kokemus ja osaaminen kertyivät ja samalla vastuut, oli luontevaa pyytää palkkaa lisää
 Turkulainen  Aleksis Tulonen  on malliesimerkki siitä, kuinka aktiivisesti pyytämällä palkkaansa voi nostaa, jos vain kasvaa tehtävissään ja on valmis ottamaan vastuullisempia töitä.
 Tulonen kertoo aloittaneensa työt jo opiskelujen aikana runsaan 2200 euron kuukausipalkalla. Palkka nousi työpaikkaa vaihtamalla ensin koeajaksi 2500 euroon ja siitä vielä 2700 euroon.
 Työnantaja harvoin ryhtyy palkankorotuksiin pyytämättä.  – Jouduin itse pitämään puoliani. Jokaikinen vuosi pyysin palkankorotusta, Aleksis Tulonen kertoo.

 Jouni Koutonen / Yle
 – Muutoin oli oman aktiivisuuden ansiota pitkälti, että pyytämällä, vastuisiin ja kertyneisiin taitoihin vedoten, sain hilattua palkkaa jonnekin 3500 euroon neljässä vuodessa. Tuolla 3500 euron palkalla jatkoin pari vuotta uudessa työpaikassa Turun seudulle muuttaessa. Lähdin kuitenkin hakemaan isompia vastuita toiseen firmaan taas, kun työuraa oli 5–6 vuotta takana ja palkka asettui 4300 eroon. Tuohon tuli kyseisessä paikassa pieniä korotuksia, mutta ei kuitenkaan yli 4500 euroa, hän sanoo.
 Nyt hän on eri työpaikassa, projektipäällikkönä turkulaisessa digitaalisia tuotteita tekevässä Taiste-nimisessä yrityksessä, ja saa noin 4800 euroa kuussa.
 – Vielä opiskelijana en vaatinut työnantajalta lisää palkkaa. Konsulttina kerran kaksi vuodessa oli yleisiä kehityskeskusteluja. Ne olivat luontevia paikkoja puida palkkaa, Tulonen sanoo.
 Kun taidot, kokemus ja osaaminen kertyivät ja samalla vastuut, oli luontevaa pyytää palkkaa lisää.
 Tulonen pyysi itse palkkaa. Hänellä ei ollut juuri tietoa muiden työntekijöiden palkoista. Vasta kun tutustui työkavereihin paremmin, tuli palkkakin puheeksi.
 – Itselläni on tietynlainen sopiva itseluottamus kun keskusteluihin lähtee. Sitä yleensä helpottaa, kun on perusteita, että vastuu tai taidot ovat kasvaneet siitä kun nykyinen palkka on sovittu.
 Ilman itseluottamusta ja tervettä röyhkeyttä voisi olla vaikea lähteä kysymään, jos työnantajalta ei tule aloitetta.
 – Työurani toinen firma oli pieni ja kuulin sivukorvalla rekrytointikeskusteluja. Sen myötä sain käsityksen palkkatasosta, hän sanoo.
 – Jouduin itse pitämään puoliani. Jokaikinen vuosi pyysin palkankorotusta, Tulonen kertoo.
 Toisaalta hän korostaa, että työnantaja ei ollut keskustelua vastaan.
 Työpaikkaa hän ei vaihtanut palkan takia, tärkein syy oli halu muuttaa Turkuun.
 Aleksis Tulonen sanoo, että palkkaneuvotteluissa auttaa tietty määrä itsetuntoa. Jouni Koutonen / Yle
 – Yhdessäkään yrityksessä työntekijät eivät ole kovin avoimesti puhuneet palkoista. Eivätkä varsinkaan työnantajat. Yleensä tiedot euromääristä ovat jääneet verhojen taakse, Tulonen arvioi.
 Hän arvele, että vapaammin puhuminen voisi olla hyväksi, varsinkin uusille alalle tuleville työntekijöille.
 Palkoista kaivataan lisää puhetta
 Kyselytutkimuksen teettäneen aTalentin toimitusjohtaja Niklas Huotari sanoo, että tutkimuksessa tuli selvästi ilmi, että ihmiset haluavat tietää enemmän palkoista.
 – Palkkaan liittyvät asiat ovat Suomessa monesti tabu, hän sanoo.
 – Selvä enemmistö kaipaa avoimempaa keskustelua palkoista sekä työpaikallaan että toimialallaan. Oli yllättävää, kuinka avoimesti ihmiset ovat valmiita puhumaan palkastaan muille, Huotari sanoo.
 Sanna Marinin hallitus on asettanut palkka-avoimuustyöryhmän. Sitä vetää STM:ssä Tanja Auvinen. Työryhmän työn piti valmistua jo kesäkuussa. Nyt sen tuloksia odotellaan. Työryhmän yksi tavoite on juuri lisätä sukupuolten  välistä tasa-arvoa palkoissa.
 ATalentin kesäkuussa 2021 tehtyyn kyselytutkimukseen vastasi 1442 suomalaista, joista noin puolet (51,8 prosenttia) oli alle 30-vuotiaita ja loput 31 vuotta täyttäneitä tai vanhempia. Osallistuneiden sukupuolijakauma oli suhteellisen tasainen: 53,7 prosenttia oli naisia ja 45,1 prosenttia miehiä. 1,2 prosenttia vastaajista ei joko identifioitunut kumpaakaan edellä mainittuun tai halunnut ilmoittaa omaa sukupuoltaan.
 Voit keskustella aiheesta maanantaihin 1.11. klo 23:een saakka.
 Lue lisää:
 Analyysi: Rahasta puhuminen on työpaikoilla hankalaa – eivätkä työntekijät ja työnantajat ole löytäneet yhteistä näkemystä vuosien yrittämisestä huolimatta
 Näillä aloilla palkat ovat nousseet eniten – rakentamisbuumi näkyy nyt myös tilipäivänä

Puolet suomalaisista ei ole koskaan pyytänyt palkankorotusta, Liisa Salonen keräsi siihen rohkeutta viikkoja – "On tuntunut ahneelta ja likaiselta"