Summary: Pandoran paperit -tietovuodon otsikoihin nostamien veroparatiisien synty ajoittuu ensimmäiseen maailmansotaan. Se oli niin suuri taloudellinen ponnistus, että verotusta tiukennettiin. Samalla syntyi houkutus piilottaa omaisuutta alhaisen verotuksen ja tiukan pankkisalaisuuden alueille.

Aristokraattinen taustakaan ei pelastanut frankkien johtavaa veronkantajaa  Partheniusta  kansan vihalta.
 Parthenius oli roomalainen ylimys – hänen isoisäkseen arvellaan keisari  Avitusta  – joka yritti 500-luvulla toimeenpanna verotuksen Rooman raunioille syntyneessä frankkivaltakunnassa.
 Germaanisille frankeille verotus oli kauhistus, sillä he pitivät verovapautta vapaan miehen tunnusmerkkinä.
 Partheniuksen karuna kohtalona oli tulla kivitetyksi hengiltä.
 Historiantutkija, dosentti  Antti Kujalan  teos  Voudintileistä veroparatiiseihin. Verotuksen historiaa  alkaa lennokkaalla kuvauksella 1500 vuoden takaa.
 Partheniuksen tarina on esimerkki siitä, kuinka verot ovat aina herättäneet suuria tunteita.
 Verottajaa on vihattu, veroja on vastustettu ja niitä on yritetty kiertää mitä mielikuvituksellisimmilla tavoilla.
 Ja samalla - verot ovat olleet riesanamme niin kauan kuin valtioita on ollut olemassa. Siis ainakin 4000 vuotta.
 – Veroja on ollut niin kauan kuin on ollut julkista valtaa, Antti Kujala sanoo.
 Veroja kannettiin jo sivistyksen kehtona pidetyssä Mesopotamiassa. Egyptin vanhimmista hautakammioista löytyy seinäpiirustuksia, joissa kirjurit merkitsevät muistiin kannettujen verojen määriä.
 Ja tietysti Roomassa, jossa keisari  Augustukselta  kävi käsky, että kaikki maailma oli verolle pantava.
 Eikä verotus ole kulttuurisidonnainen järjestelmä.
 – Kovinkin erilaisissa, mutta taloudelliselta kehitysasteeltaan samassa vaiheessa olevissa kulttuureissa verotus on toiminut hämmästyttävän samankaltaisesti.
 Esimerkkinä Kujala mainitsee keskiaikaisen ja uuden ajan alun kristityn Euroopan ja islamilaisen maailman, joissa läänitysjärjestelmät olivat lähes identtiset.
 Eikä verojärjestelmä lopulta poikennut oleellisilta osiltaan nykyisestä: jo ajanlaskun alussa kannettiin suoria ja epäsuoria veroja sekä tulleja.
 Ihmisvero eli sotapalvelus puuttuu nykyverokatalogista, mutta sillekin on Kujalan mukaan vastineensa.
 – Varusmiespalvelusta voi pitää yhdenlaisena ihmisverona.
 Egyptiläiset kirjurit kirjaavat veroja piirustuksessa, joka on tehty yli 4000 vuotta vanhan reliefin pohjalta. Granger / Shutterstock / All Over Press
 Veroparatiisit ovat modernin yhteiskunnan tuotos
 Viime viikkojen suuri verotusta koskeva uutinen on liittynyt veroparatiiseihin.  Pandoran paperit  -tietovuoto osoitti, että veroparatiisit elävät ja voivat hyvin.
 Veroparatiisilla tarkoitetaan maata tai aluetta, jossa on olematon verotus, alhainen säätely ja tiukka pankkisalaisuus. Se on siis paikka, jonne on houkuttelevaa siirtää varoja, jotka on tienattu korkean verotuksen alueella.
 Veroparatiisi-sana esiintyy myös Antti Kujalan kirjan otsikossa. Ilmiö lienee siis kohtuullisen merkittävä verotuksen historiassa.
 Siksi onkin yllättävää, että mitään veroparatiisin kaltaistakaan ei löydy verotuksen vuosituhantisen historian varrelta ennen 1900-lukua.
 Antti Kujalalla on asialle hyvä selitys.
 – Veroparatiiseja ei löydy historiasta, koska niille ei ollut mitään tarvetta. Rikkaat eivät maksaneet veroja, eikä heillä siis ollut mitään syytä piilotella omaisuuttaan.
 Rikkailla Kujala tarkoittaa yhteiskunnan yläluokkia, aatelistoa ja papistoa, jotka oli pääsääntöisesti, joskaan ei käytännössä täysin, vapautettu veronmaksusta. Lisäksi yritys- ja sijoitustoimintaa verotettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa yleensä vain lievästi.
 Antti Kujalan mukaan verotuksen historia osoittaa yhteyden menestyvän valtion ja tehokkaan verotuksen välillä. Janne Lindroos / Yle
 Verotuksen suuri linja kulki läpi vuosisatojen niin, että rahvas maksoi, eliitti hyötyi ja rahat, tai ihmisvero eli sotilaat, menivät armeijoiden ylläpitoon.
 Käänne tapahtui vasta ensimmäisen maailmansodan myötä.
 Se oli paitsi inhimillisesti, myös taloudellisesti niin valtava ponnistus, että kaikkien panosta tarvittiin.
 Ensimmäisen maailmansodan seurauksena veropohja laajeni, veroprogressio - verotus tiukkenee tulojen kasvaessa - otettiin käyttöön ja verotuloja ohjattiin koulutukseen, terveydenhoitoon ja eläkkeisiin.
 Syntyi moderni yhteiskunta.
 Samalla syntyi tarve piilottaa varallisuutta verottajalta.
 – Sveitsi on ensimmäisiä veroparatiiseja, jonne ulkomaisia pääomia alkoi siirtyä jo ennen ensimmäistä maailmansotaa, Antti Kujala sanoo.
 Sveitsin asema perustui puolueettomuuteen, minkä vuoksi talletukset olivat siellä turvassa kansainvälisen politiikan muutoksilta ja sodilta.
 Sveitsi sai pian seuraa Liechtensteinin ja Luxemburgin kaltaisista lilliputtivaltioista. Sittemmin veroparatiiseja on syntynyt ympäri maailman.
 Veroja on yritetty vältellä monilla tavoilla. Britanniassa oli 1700-luvulla ikkunavero, minkä vuoksi ikkunoita muurattiin umpeen. Gary Burt /  CC BY-SA 3.0, via Wikimedia Commons
 Verotus erotti vahvan ja heikon valtion
 Veroparatiisiyhtiöistä ja -sijoituksista kerrottaessa muistetaan useimmiten mainita, ettei niiden omistaminen ole laitonta, jos niistä on ilmoitettu oman maan viranomaisille.
 Ongelmatonta niiden olemassaolo ei silti ole.
 – Jos merkittävä osa pääomista on siirretty veroparatiiseihin, se on pois näiden alueiden kehityksestä. Näin on esimerkiksi useissa Afrikan maissa sekä Venäjällä, Antti Kujala sanoo.
 Myös verotuksen pitkä historia opettaa, että veroparatiisien kaltaiset vuotokohdat kannattaisi tukkia.
 – Menestyneen valtion edellytys oli hyvintoimiva verotusjärjestelmä.
 Esimerkiksi Rooman tai Britannian nousu maailmanvallaksi perustui tehokkaaseen verotukseen. Samoin Ruotsin kehitys köyhästä ja takaperoisesta valtiosta Itämeren suurvallaksi 1600-luvulla pohjasi verotuksen kiristämiseen.
 Vastaavasti matalan verotuksen alueet, kuten keisarillinen Kiina, Turkin sulttaanikunta tai aatelin hallitsema Puola-Liettua, jäivät vahvempien jalkoihin.
 Esimerkit ovat kaukaa menneisyydestä, mutta Kujalan mukaan verotukseen pohjaavan vahvan valtion periaatteetta voidaan soveltaa myös nykyaikaan.
 – Yhdysvalloissa moni haluaa kutistaa valtion roolin minimiin. He unohtavat, että maan taloudellinen menestys perustuu pitkälti innovaatioihin, jotka on kustannettu julkisin varoin.
 Esimerkkeinä Kujala listaa avaruustutkimuksen ja sotateollisuuden, jotka vaativat niin suuria taloudellisia panostuksia, ettei yksityisellä puolella ole sellaiseen mahdollisuuksia.
 – Keksintöjen kaupallinen hyödyntäminen yksityisellä puolella toki osataan. Tästä on esimerkkinä vaikkapa Elon Muskin avaruusturismi. Perustutkimus on kuitenkin tehty julkisella rahalla.
 Lue lisää:
 Kahdeksan kysymystä ja vastausta Pandoran papereista

Verojen välttely on vuosisatainen kansanhuvi, mutta veroparatiisit ovat tuore ilmiö – tutkija: "Niitä ei tarvittu, koska rikkaat eivät maksaneet veroja"


Summary: Alkuviikkoon saadaan aurinkoa, mutta keskiviikkona voimakas matalapaine laittaa ulkoilusuunnitelmat uusiksi.

Isossa osassa Suomea vietetään ensi viikolla koululaisten syyslomaa, mutta sään puolesta on paikoin syytä pukeutua talvivarusteisiin tai ainakin varautua myräkkään.
 Säässä ehtii viikon aikana tapahtua muutos auringosta kurjaan keliin ja takaisin poutaan, eikä lumelta, rännältä ja yöpakkasilta vältytä etelässäkään.
 Ulkoilun kannalta parhaat päivät osuvat alkuviikkoon, kertoo Ylen meteorologi  Joonas Koskela .
 – Tiistai on ennusteiden valossa kaunein päivä. Isossa osassa maata on aurinkoista, maan pohjoispuolella pakkasta ja etelässä plusasteita.
 Lapissa talvi jatkuu, etelämmässä lumi voi vierailla
 Sitten lännestä iskee voimakas matalapaine, joka myllää syysloman ulkoilukelit loppuviikoksi. Isoon osaan maata leviää lumi- ja räntäsateita, tuuli voimistuu ja sää muuttuu epävakaiseksi.
 – Matalapaine jää pyörimään Suomen ylle. Sateita tulee ja menee. Ajoitus ja tarkka paikka ovat epävarmoja, mutta suuressa osassa maata sataa loppuviikon ajan, Koskela sanoo.
 Pohjoiseen Lappiin ehti viikonloppuna kertyä monin paikoin noin 20 sentin lumipeite, Kittilässä yksittäisellä havaintoasemalla mitattiin peräti 48 sentin lumensyvyys. Myös alkavan viikon sateet tulevat Lapissa pääosin lumena. Uutta lunta voi tulla 20–30 senttiä, jos tämän hetken ennuste toteutuu.
 – Ei se ennenkuulumatonta ole, mutta aika paljon on lokakuun puolelle tämän hetken ennusteissa lunta, Koskela sanoo.
 Etelä-Suomessa sateiden olomuoto vaihtelee tuulen suunnasta riippuen, mutta rännänsekaista voi sataa sielläkin.
 Pohjois-Pohjanmaalta Itä-Suomeen ulottuvalla alueella voi keskiviikkona puolestaan pyryttää kymmenenkin senttiä lunta, Koskela sanoo. Samoin maan länsiosassa voi keskiviikkoyönä tulla lunta.
 Heti perään puskee kuitenkin lämmintä ilmaa ja sateet muuttuvat vedeksi, joten lumi tuskin jää pitkän ajan iloksi.
 Tiet voivat olla aamuisin liukkaita
 Lämpötilojen suhteen Koskela kuvaa ensi viikkoa mielenkiintoiseksi, sillä etelässä lämpötilat sahaavat yöpakkasista päivän kymmeneenkin plusasteeseen.
 Alkuviikko on etelässäkin kylmempi, mutta keskiviikon matalapaine tuo sateiden lisäksi myös lämpimämpää ilmaa.
 Autoilijoiden kannattaa huomioida, että yöpakkasia on alkuviikosta suuressa osassa maata ja tiet voivat aamuisin olla liukkaita.
 Lapissa lämpötilat kääntyvät heti maanantaina sunnuntain pluskeleistä takaisin pakkaselle ja pysyvät miinuksella koko viikon. Tuulesta ja pilvisyydestä riippuen Lapissa mennään alkuviikolla öisin 10–15 astetta miinuksen puolelle, Koskela sanoo.
 Lomailijoiden kannattaa sään puolesta suunnitella viikkonsa niin, että ulkoilut osuvat alkuviikolle tai seuraavaan viikonloppuun, sillä keskiviikon matalapaine tuo kurjaa keliä suurimpaan osaan maata.
 – Alku- ja loppuviikko ovat parhaita lomailusäitä, keskiviikosta perjantaihin voi olla aika myräkkää, Koskela tiivistää.

Koululaisten syyslomaviikko on paikoin sään puolesta talviloma – Lapissa reiluja yöpakkasia, lumi voi vierailla myös maan keskiosissa


Summary: Sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkö Taneli Puumalainen kertoo, että koronapassin pulma pyritään ratkaisemaan. "Kansallisesti pyritään siihen, että koska vaan aiemmin sairastettu tauti ja yksi rokoteannos riittäisi", Puumalainen kertoo.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos myöntää, että voimaan tulleessa koronapassissa on valuvika. Tällä hetkellä ne suomalaiset, jotka ovat sairastaneet  koronataudin yli puoli vuotta sitten ja saaneet vain yhden rokotuksen, eivät saa koronapassia suoraan Omakannan kautta . Passi edellyttää heiltä maksullisessa testissä käyntiä.
 Koronapassina pitäisi toimia EU:n digitaalinen koronatodistus, jonka saa Omakannasta.
 Tieto yli puoli vuotta sitten sairastetusta koronataudista ei poistu Omakannan tietojärjestelmästä eli kanta.fi:stä, mutta koronatodistus ikään kuin vanhenee eli todistusta ei enää muodostu, kun sairastumisesta on yli kuusi kuukautta.
 Samalla osa kunnista ei anna toista rokoteannosta tällä hetkellä niille, jotka ovat jo sairastaneet koronataudin. Näin ollen osa joutuu turvautumaan maksullisiin koronatesteihin saadakseen koronapassin.
 – Tässä on selkeä epäkohta, jota ymmärtääkseni ollaan ratkaisemassa. Tieto sairastetusta koronataudista säilyy kanta.fi:ssä, joten sen hyödyntäminen on tekninen kysymys, sanoo THL:n ylilääkäri  Hanna Nohynek.
 Koronapassin edellytyksenä on joko täysi rokotesuoja, todistus puolen vuoden sisällä sairastetusta koronataudista tai 72 tunnin sisällä saatu negatiivinen koronatesti. Aikuisille koronapassia varten otetut testit ovat maksullisia.
 Nohynek: Yhdenvertaisuuskysymys
 Nohynekin mukaan ilmennyt ongelma on selvä yhdenvertaisuuskysymys Suomessa.
 – Kun ei ole lääketieteellisiä perusteita ainakaan toistaiseksi antaa toista rokoteannosta taudin sairastaneille, niin silloin tämä täytyisi voida todeta myös rokotepassista, hän sanoo.
 Kohdemaan mukaan matkustusasiakirjaksi voi pyytää lääkärintodistuksen, jossa kerrotaan todennetusta koronaan sairastumisesta.
 Etelä-Suomen aluehallintoviraston, avin mukaan monissa ravintoloissa käyttöön otettu koronapassisovelluskaan ei toimi aukottomasti. Kun sovellus näyttää punaista, henkilöt eivät pääse sisälle, vaikka rokotesuoja onkin riittävä.
 Ravintoloissa on ilmennyt, että passi näyttää tarkastuksessa punaista, jos sen haltija on saanut jo kolmannen rokotteen tai muun muassa Belgiassa, Virossa ja Espanjassa käytetyn Janssenin rokotteen, jota annetaan vain yksi annos.
 Tällä hetkellä EU:n hyväksymässä koronapassissa ovat mukana vain Euroopan lääkeviraston, EMA:n hyväksymät rokotteet, mutta eivät Maailman terveysjärjestön, WHO:n hyväksymät rokotteet.
 Tiedon näkyminen korjattavissa Suomen koronapassiin
 THL:n ylilääkäri Hanna Nohynekin mukaan suomalaisen koronapassi on teknisesti korjattavissa kotimaassa, mutta EU-tasolla neuvotteleminen vie enemmän aikaa.
 EU:n koronapassi hyväksyy tällä hetkellä koronataudin antaman suojan kestoksi korkeintaan kuusi kuukautta sairastumisesta.
 – Tutkimusten mukaan koronan sairastaneella vasta-aineet säilyvät 6–12 kuukautta, ja sen lisäksi syntyy myös immunologinen muisti. On esitetty, että vakavasti sairastettu korona antaisi vahvemman suojan kuin rokote. Aika tulee näyttämään onko näin, Nohynek sanoo.
 Hänen mielestä asia on sopimuskysymys.
 – Suomessa voisi ilman muuta laittaa ajan puolta vuotta pidemmäksi, koska tiedetään, että suoja on hyvä pidempäänkin kuin kuusi kuukautta.
 Nohynek mukaan teknisiä muutostöitä tehdään parhaillaan, mutta kauanko aikaa menee, on vielä epävarmaa. Asiasta vastaa koronapassia valmistellut sosiaali- ja terveysministeriö.
 STM:n Taneli Puumalainen: Pulma pyritään ratkaisemaan
 Sosiaali- ja terveysministeriön (STM) osastopäällikkö  Taneli Puumalainen  vahvistaa Ylelle sunnuntai-iltana, että yli kuusi kuukautta sitten sairastaneita ja kerran rokotettuja koskeva koronapassin pulma pyritään ratkaisemaan kansallisissa järjestelmissä.
 – Kansallisesti pyritään siihen, että koska vaan aiemmin sairastettu tauti ja yksi rokoteannos riittäisi, Puumalainen kertoo Ylelle sähköpostitse.
 Puumalainen siirtyi keväällä Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta (THL) sosiaali- ja terveysministeriön turvallisuus ja terveys -osaston määräaikaiseksi osastopäälliköksi.
 "Valuvikaa" ollaan ratkaisemassa Puumalaisen mukaan kansallisissa tietojärjestelmissä. Suomen koronapassin tietojärjestel perustuu EU:n koronatodistukseen, mutta jokainen maa päättää omista koronapassikriteereistään itse, Puumalainen muistuttaa.
 – Vaikka Suomi hyväksyisi yhden annoksen (yli puoli vuotta sitten sairastaneiden kohdalla) ei tämä tarkoita sitä, että minkään muun maan pitäisi tätä hyväksyä.
 Puumalaisen mukaan EU:n koronatodistuksen ja Suomen koronapassin kriteeri puolen vuoden sisällä sairastetusta taudista perustuu tutkimusnäyttöön.
 Puumalaisen mukaan ole tällä hetkellä yhdenmukaista siitä, kuinka paljon yli kuusi kuukautta sitten sairastettu tauti yhä suojaa ja tarvitaanko silloin yksi vai kaksi rokotetta.
 – Siitä on hyvä tieteellinen yhteisymmärrys, että alle puoli vuotta sitten sairastettu koronatauti suojaa siinä missä täysi rokotussarja.
 Rokotuksilla ei voi ratkaista
 Ongelmaa ei ole toistaiseksi syytä ylilääkäri Nohynekin mukaan korjata ylimääräisillä rokotuksilla.
 – THL:n lääketieteellinen suositus tällä hetkellä on, että todennetusti koronan sairastanut ei tarvitse kuin yhden rokoteannoksen.
 Rokotteiden antamisessa on aina punnittava hyödyt ja haitat. Jos rokottamisesta ei nähdä lääketieteellistä hyötyä, vaan pikemmin mahdollista haittaa, niin sellaista ei anneta. Nohynek viittaa erityisesti sydänlihaksen tulehdusriskiin toisen rokotteen jälkeen nuorilla miehillä.
 Kun aika kuluu ja rokotteiden teho hiipuu, tilannetta on arvioitava uudelleen. Tällä hetkellä sairastaneilla taudin jälkeen suoja on säilynyt hyvin.
 – Toki voi olla poikkeustapauksia, esimerkiksi ikäihmisillä immuniteetti voi muodostua koronaan sairastumisesta huolimatta heikommaksi ja siksi tehosteita tarvitaan nopeammin.
 Rokotteiden antamisessa on kuntakohtaisia eroja. Osa kunnista antaa toisen rokotteen koronan sairastaneille, osa ei.
 – Varmasti on kuntakohtaisia eroja. Kunnat soveltavat varsin itsenäisesti THL:n ohjeistuksia, sillä ne ovat suosituksia ja ohjausta, ei lakeja, Nohynek myöntää.
 THL:n uudet rokotesuositukset ovat työn alla, niistä aiotaan kertoa alkavalla viikolla.
 Suomessa Covid-19-tauti on todettu lähes 150 000. Osa on sairastanut taudin jopa kaksi kertaa. Ongelma koskettaa tuhansia, jopa kymmeniätuhansia ihmisiä.
 Lue myös:
 Osa kokee koronapassin syrjiväksi – päänvaivaa aiheuttaa yli puoli vuotta sitten sairastettu koronatauti: "Tämä on mittava epäkohta"
 Rokotustodistus toimii Suomessa koronapassina, maahantulosäännöissä käytetään aiempaa suurempaa ilmaantuvuuslukua
 Koronapassilakiin jäi viruksen mentävä aukko – yritys saa kysyä passia asiakkaaltaan, mutta oman työntekijänsä rokotustietoja se ei saa vaatia
 Koronatilanne huononee, mutta hallitus ei vedä vielä hätäjarrua – Avin johtaja ihmettelee pääministerin myönteisiä koronalausuntoja
 Voidaanko tietoni varastaa, toimiiko väärennös, pääseekö kaverin passilla baariin? Kokosimme tiedot koronapassin turvallisuudesta

THL:n Nohynek: Koronapassissa on selvä epäkohta – STM pyrkii korjaamaan valuvian, joka piinaa yli puoli vuotta sitten koronan sairastaneita


Summary: Lucyn 12 vuoden matka voi vahvistaa nykykäsityksen siitä, miten planeetat asettuivat radoilleen, tai mullistaa sen.  Parhaimmillaan saattaa selvitä, olisiko elämä voinut tulla Maahan asteroidien mukana.

Yhdysvaltain avaruushallinnon Nasan luotain laukaistiin lauantaina kunnianhimoiselle matkalle katsomaan lähietäisyydeltä aurinkokuntamme viimeisiä tutkimattomia asteroidialueita. Lähimmillään Lucy-luotain käy vain satojen kilometrien päässä kahdeksasta asteroidista.
 Tutkimuskohteet ovat aurinkokuntamme rakennusjätettä, seitsemän niin kutsuttua troijalaista kahdessa Jupiterin asteroidiparvessa ja yksi Jupiterin ja Marsin välisen vyöhykkeen asteroidi.
 4,6 miljardia vuotta ovat muuttaneet Maata perusteellisesti, mutta asteroidit ovat jokseenkin samanlaisia kuin syntyessään – aurinkokuntamme fossiileja, vertaavat tutkijat.
 Toisistaan hyvin erilaisten asteroidien päätyminen populaatioksi pienelle alueelle täytyy johtua jostakin tärkeästä seikasta aurinkokunnan varhaisessa kehityksessä, sanoo  Lucy-hankkeen  päätutkija  Hal Levison .
 Hän toivoo, että Lucyn lähettämien tietojen perusteella pystytään päättelemään, missä troijalaiset syntyivät. Jos se tapahtui eri etäisyyksillä Auringosta, se vahvistaisi nykykäsityksiä siitä, miten aurinkokunta sai järjestyksensä. Levisonilla on ehkä yllättäen toinen toive.
 – Toivon, ettei todellisuus olekaan niin yksinkertainen kuin olemme ajatelleet – myös minä omassa työssäni – vaan joudumme pohtimaan asian uudelleen alusta alkaen, Levinson sanoo  Space.com -sivustolla.
 Nasan WISE-teleskoopin ansiosta tiedetään, että Jupiterin troijalaiset ovat väriltään tummanpunervia ja niiden pinta heijastelee niukasti auringonvaloa. WISE myös vahvisti epäilyksen, että Jupiterin edellä lentää enemmän troijalaisia kuin sen perässä.  Nasa / JPL-Caltech
 Lucylla on useita kameroita, jotka kuvaavat kohteitaan monilla aallonpituuksilla. Kuvista tutkitaan asteroidien geofysikaalisia ominaisuuksia, muun muassa pintojen kraatterien määrää, josta on laskettavissa asteroidien ikä. Mitä rokonarpisempi, sitä vanhempi.
 Asteroidien kemiallisesta ja muusta rakenteesta voivat puolestaan antaa vihjeitä väri ja infrapunaspektri. Erityisen innostavaa tutkijoille olisi löytää varhaista orgaanista rakennusainesta, jollainen olisi saattanut sataa Maahan miljardeja vuosia sitten ja antaa alun elämälle.
 Aurinkokuntamme nuoruudessa planeetat eivät vielä kiertäneet maltillisesti nykyisillä radoillaan. Poukkoilevien Jupiterin ja Saturnuksen uskotaan tönineen Neptunusta ja Uranusta kohti aurinkokunnan laitaa. Matkallaan ne puolestaan potkivat komeettoja ja asteroideja loitommalle, jopa pois koko aurinkokunnasta.
 Trojalaiset jäivät vangeiksi alueelle, jossa Jupiterin ja Auringon gravitaatio on tasavertaista. Niinpä troijalaiset kiertävät Aurinkoa samalla radalla kuin Jupiter, sen edessä tai jäljessä. Muiltakin planeetoilta on sittemmin löytynyt vastaavia seuralaisia.
 Jupiterin troijalaisia on havaittu miltei kymmenentuhatta. Niiden halkaisija vaihtelee muutamista kilometreistä runsaaseen kahteensataan kilometriin.
 Kun saksalainen astronomi  Max Wolf  löysi Jupiterin radan ensimmäiset asteroidit 1900-luvun alussa, niille päätettiin ottaa nimet muinaiskreikkalaisista Ilias- ja Odysseia-runoelmista. Iliaan kuvaama Troijan sota antoi yleisnimeksi troijalaiset.
 Näihin Lucy kurkistaa:
 Patroklos Menoetius Eurybates Queta Oros Leukos Polymele
 Lucy in the Sky With Asteroids
 Lucyn oma nimi on kunnianosoitus yhdelle ihmisen suvun vanhimmista tunnetuista jäsenistä, 3,2 miljoonaa vuotta sitten eläneelle hominidille.
 Vuonna 1974 Etiopiasta löytynyt harvinaisen täydellinen luuranko on avannut ihmisten evoluution arvoituksia. Nasan hankkeelle annettiin sama nimi siinä toivossa, että robotti-Lucy omasta puolestaan antaa vastauksia aurinkokuntamme synnyn kysymyksiin.
 Siltä varalta, että joskus pitkän ajan päästä jossakin kaukana jokin älyllinen elämänmuoto yhyttää Lucyn, se kuljettaa mukanaan laattaa, jossa on runo- ja muita tekstejä kertomassa elämästä 2000-luvun maapallolla.
 Tekstien joukossa on osa Beatles-yhtyeen  Lucy in the Sky With Diamonds  -kappaleen sanoituksesta. Lucy-hominidi sai nimensä kappaleesta, joka sattui soimaan kaivajien leirissä fossiilin löytyessä.
 Lucy ja löytäjänsä Donald Johanson 40 vuotta mullistavan löydön jälkeen.  Tom Story / Arizonan osavaltioyliopisto
 Kantoraketti lennätti Lucy-luotaimen avaruuteen Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Floridasta lauantaina. Pari tuntia myöhemmin lennonjohto sai Lucylta viestin: aurinkopaneelit olivat avautuneet ja kommunikaatioyhteys pelasi. 12-vuotinen matka oli alkanut.
 Aluksi Lucy kiertää maapallon useita kertoja, ennen kuin aurinkopaneelisiivet alkavat kiidättää luotanta kohti Jupiteria. Mikään ihmisen rakentama laite ei ole koskaan lentänyt aurinkovoimalla yhtä kauas Auringosta.
 Lucyn fossiilin löytänyt yhdysvaltalainen paleoantropologi  Donald Johanson  oli seuraamassa luotaimen lähtöä. Luotaimen ensimmäinen kohde on nimetty hänen mukaansa: 52246 DonaldJohanson.
 Tutkituista asteroideista pienin, halkaisijaltaan nelikilometrinen murikka, kiertää Marsin ja Jupiterin välisen asteroidivyöllä. Lucylle 52246 DonaldJohanson on testikohde ennen seitsemää troijalaista. Niistä ensimmäisen luokse Lucyn on määrä yltää vuonna 2027.
 Jos Lucyn voimat riittävät vielä 12 vuoden jälkeenkin, Nasa varautuu jatkamaan lentoa vielä uusille asteroideille.

Lucy-luotain lähti flipperipallona asteroidipilviin – kahdeksalta kivenmurikalta haetaan tietoa aurinkokuntamme nuoruudesta


Summary: Ding Ma on koko elämänsä sahannut kahden valtion välillä. Hän tunnustaa, että mitta on ainakin joksikin aikaa tullut Kiinasta täyteen. Nyt hän nauttii arjestaan Suomessa ja auttaa suomalaisia hyötymään Kiinasta.

32-vuotias  Ding Ma  astelee rivakasti Lappeenrannan keskustan yhteen korkeimmista rakennuksista. Tämä muutaman kerroksen korkuinen maakuntagalleria ei tietenkään ole mitään verrattuna miljoonien asukkaiden Shanghain pilvenpiirtäjiin, joiden katveessa Ding Ma on tottunut työskentelemään.
 Kiinan pilvenpiirtäjät hän on jo jättänyt taakseen. Niiden juurelta hän kuitenkin katsoi Suomea kohti, kun vuonna 2013 aloitti työt Suomen Shanghain pääkonsulaatissa.
 Vuonna 2013 Ding Ma (vas.) oli juontamassa Shanghaissa Kiinan innovaatiofoorumia, jossa Suomi oli tuolloin kunniamaana. Keskellä silloinen elinkeinoministeri Jan Vapaavuori. Ding Man kotialbumi
 Silloin hän yritti saada selville, mitä shanghailaiset tietävät Suomesta.
 Esiin nousi kolme hahmoa: joulupukki,  Kimi Räikkönen  ja Angry Birds.
 – Shanghailaiset tiesivät Suomen näistä hahmoista. Niiden kautta ihmiset loivat mielikuvansa Suomesta.
 Samanlainen selvitys tehtiin kolme vuotta myöhemmin eli vuonna 2016. Vastaukset olivat erilaisia, ja Ding Ma tyytyväinen. Olihan hänen tehtävänään vastata Shanghaissa Suomen maakuvasta.
 – Pystyimme laajentamaan ymmärrystä Suomesta, ja sitä kautta myös luomaan yhteistyömahdollisuuksia niin kaupungeille kuin yrityksille, kertoo Ding Ma.
 Nyt Suomesta tiedettiin, että maa on koulutus- ja innovaatiojärjestelmältään maailman huippua, tasa-arvoinen ja avoin yhteiskunta ja vieläpä yksi maailman turvallisimmista maista.
 Nyt Ding Ma asuu Lappeenrannassa eikä kuulemma muuta pois ikinä. Syyn hän on luvannut paljastaa.
 Nyt Ding Ma viihtyy nyt Lappeenrannassa, jossa hän saa tarvitsemaansa rauhaa ja turvallisuutta. Ville Toijonen / Yle
 Ding Man äänestä kuulee, ettei hän ole alun perin näiltä nurkilta kotoisin. Miehen puheessa on selvä, mutta kuitenkin lievä turkulainen nuotti – kuin äänessä olisi Matti tai Teppo.
 Mutta alun perin Ding Ma on kiinalainen. Hän muutti 4-vuotiaana vanhempiensa kanssa Kiinasta Turkuun.
 Ma laitettiin saman tien ruotsinkieliseen päiväkotiin, joten hän oppi ensin ruotsia.
 Ding Man ollessa 6-vuotias vanhemmat lähettivät hänet Kiinaan sisäoppilaitokseen. 11-vuotiaana hän palasi takaisin Turkuun, jossa kävi loppuun peruskoulun ja lukion.
 Omien juurien etsintä
 Opiskelut jatkuivat Helsingin kauppakorkeakoulussa. Siellä Ding Man piti selvittää itselleen, kuka hän oikeastaan on.
 – Minulle tuli identiteettikriisi ja halusin selvittää juuriani. Siksi lähdin aluksi puoleksi vuodeksi vaihtoon Pekingiin Tsinghuanin yliopistoon.
 Lappeenrannan satamasta Ding Ma kävelee kohti keskustaa, jossa hänen työpaikkansa, Etelä-Karjalan liitto, sijaitsee. Ville Toijonen / Yle
 Pekingissä Ding Man reissu venähti lopulta paljon pidemmäksi. Hän jatkoi vuoden ajan työharjoittelua Suomen ulkomaanviennin edistämiseen erikoistuneessa Finpro oy:ssä.
 – Kiina tuli elämääni. Valmistuin Aalto-yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2013, minkä jälkeen olin yhteensä viisi vuotta Kiinassa.
 Suomen pääkonsulaatissa Ma vastasi Suomen maakuvatyöstä, kunnes työpaikka vaihtui kiinalaiseen Tencent-yhtiöön. Vuonna 2016 Tencent hankki omistukseensa suomalaisen peliyhtiö Supercellin.
 – Elämä on ollut edestakaisin sahaamista, mutta vuodesta 2017 lähtien olen ollut Lappeenrannassa. Voin sanoa suoraan, että tietynlainen Kiina-kiintiö tuli täyteen.
 Mitä Kiinasta pitäisi ymmärtää?
 Nyt Ding Ma on Etelä-Karjalan liiton Aasia-asiantuntija. Hänen tehtävänään on muun muassa luoda niin elinkeinoelämän kuin opiskelijoiden yhteyksiä Aasian ja Etelä-Karjalan välille.
 Ding Ma Pohjoismaiden design- ja innovaatioviikolla vuonna 2015 Shanghaissa. Viikon tavoitteena oli tuoda suomalaista osaamista esille kiinalaisille yhteistyökumppaneille. Ding Man kotialbumi
 Markkina-alueena Kiina on valtava. Koska Suomen talous pohjautuu merkittävästi vientiin, on Ding Man mielestä hyvä muistaa, että Kiina on yksi potentiaalinen markkina suomalaisille.
 – Siitä huolimatta, että se on hyvin kilpailtu markkina-alue. Erityisesti teknologia-alalla Suomella on kilpailuetu. Sitä pitäisi hyödyntää enemmän, samoin Suomen hyvää maa-brändiä, kuten koulutusta ja turvallisuutta.
 Ding Man mielestä suomalaisten on hyvä ymmärtää Kiinasta erityisesti kaksi asiaa.
 – Ensinnäkin se, että meidän naapurimme Venäjä on suurvalta ja naapurin naapuri Kiina on yhtä lailla suurvalta. Me olemme historiallisesti osanneet toimia suurvallan naapurissa, niin miksipä ei myös Kiinan kanssa.
 Toisena asiana Ding Ma korostaa Kiinan valtion ja sen kansan ymmärtämistä.
 – Kiinan valtio on tietynlainen, mutta Kiinan kansalaiset ovat toisenlaisia. Ei kannata luoda stereotypioita.
 Ding Ma uskoo, että koronan helpottamisen jälkeen myös kiinalaiset turistit alkavat jälleen matkustaa Suomeen.  Ville Toijonen / Yle
 Ma tekee Etelä-Karjalan liitolle podcast-sarjaa  Idän ihme , jossa hän haluaa poistaa stereotypioita eli sitä, etteivät suomalaiset ajatteli kiinalaisten olevan vain jonkinlaisia ihmisiä.
 – Haluamme tehdä liike-elämän toimintaympäristöä tutuksi. Samoin kulttuuria ja sitä, millaista on elää Kiinassa.
 Koulutusta ja rauhaa
 On helppo ymmärtää, että jos miljardista kiinalaisesta edes murto-osa saataisiin lomamatkalle Suomeen tai Saimaan ympäristöön, olisi se matkailuelinkeinolle jättipotti.
 Ma kertoo, että vuodesta 2017 lähtien aasialaisten matkailijoiden yöpymiset kaksinkertaistuivat joka vuosi. Sitten iski pandemia, ja matkailu loppui. Ideat eivät.
 – Meidän kannattaa toki panostaa lomamatkailuun, mutta myös koulutusmatkailuun. Suomella on hyvä maine koulutusmaana. Sitä kautta voidaan saada lisäarvoa matkailijoille ja matkailijaryhmille, sanoo Etelä-Karjalan liiton Aasia-asiantuntija Ding Ma.
 "Saimaan merkitys on minulle valtava. Käveleminen esimerkiksi Rantaraitilla puhdistaa niin mielen kuin kropan. Siitä saa valtavasti energiaa", kertoo Ding Ma. Ville Toijonen / Yle
 Kun Ding Ma muutti Etelä-Kiinan Shenzhenistä Lappeenrantaan, ystävät alkoivat pian kysellä, milloin matka taas jatkuu. Olihan Ding Ma totuttu näkemään ennemminkin isoissa miljoonakaupungeissa kuin pienessä 135 000 asukkaan Etelä-Karjalassa.
 – Tällä hetkellä tuntuu, että Lappeenranta on minun kotini, sanoo Ding Ma.
 Paikallaan Ding Ma ei ole vieläkään. Hän suorittaa yrittäjyyden diplomi-insinööri-tutkintoa Lappeenrannassa LUT-yliopistossa. Aikaa vie sulkapalloharrastus sekä luottamustehtävä SaiPa-salibandyn puheenjohtajana sekä Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa.
 Hiljattain Ma pyrki myös Suomen salibandyliiton puheenjohtajaksi, mutta ovi sinne ei auennut.
 – Tänä vuonna suoritin myös HHJ- eli hyväksytty hallituksen jäsen -tutkinnon. Sitä kautta mahdollisesti avautuu hallituspaikkoja yrityksissä. Se on yksi mahdollisuus oppia lisää ja tilaisuus hyödyntää omaa kansainvälistä kokemustani.
 Yhteyspäällikkö Ding Man yksi tehtävä Etelä-Karjalan liitossa on vastata koulutus- sekä tutkimusyhteistyöstä ja Aasia-osaamiskeskittymän kehittämisestä Etelä-Karjalaan. Ville Toijonen / Yle
 Lisäksi Ma toivoo, että hänen työnsä Etelä-Karjalan liiton Aasia-asiantuntijana tuottaa hedelmää.
 – Olemme saaneet houkuteltua hyvin suuren määrän tutkinto-opiskelijoita Kiinasta Lappeenrantaan. Heidän kauttaan voisimme saada aasialaisia yrityksiä sijoittumaan Etelä-Karjalaan.
 Idän ihme -podcastissaan Ding Ma tarjoaa jakson lopuksi jonkun sanonnan. Tämän jutun lukijoille hän tarjoaa tämän:
 山重水复疑无路，柳暗花明又一村
 Ding Ma kertoo, mitä se vapaasti käännettynä tarkoittaa: “Kun edessä näyttää olevan vuoria ja vesistöjä, mutta ei yhtään tietä, niin jos rohkeasti jatkat eteen päin, voi olla että koivujen ja kukkapuskien takana onkin uusi kylä.”
 Oman uuden kylänsä maailmankansalainen Ding Ma löysi Lappeenrannasta, jonka hän tavoitti suurten pilvenpiirtäjien, miljoonien ihmisten ja pakokaasun takaa. On tullut aika, kun edestakaisin sahaaminen loppuu ja katsoa sisimpäänsä.
 – On varma, että asuinpaikkani tulee jatkossakin olemaan Lappeenrannassa. On valtavan hieno tunne, kun saa kokea olevansa turvallisessa paikassa, jossa on omat ystäväpiirit ja harrastukset ja jossa pystyy toteuttamaan itseään.
 Ding Ma on nyt asettunut Lappeenrantaan ja haluaa tehdä työtä kaupungin ja maakunnan hyväksi.  Ville Toijonen / Yle

Nuori Ding Ma hyvästeli miljoonakaupungin – paljastaa nyt, mitä kiinalaiset ajattelevat Suomesta: "Loivat mielikuvansa näiden hahmojen kautta"


Summary: Eläintenkouluttaja Janina Rönnqvist haluaa kumota uskomukset kissasta hankalana koulutettavana. Lemmikin opettaminen auttaa esimerkiksi lääkkeiden antamisessa, joka on usein vaikeaa.

Eläinten hoitoon liittyvät palvelut pl. eläinlääkintä

Kissaa pidetään yhä usein itsenäisenä, jopa hiukan ylimielisenä lemmikkinä, jota ei voi kouluttaa. Eläintenkouluttaja  Janina Rönnqvist  on eri mieltä.
 – Ei ole mahdotonta kouluttaa kissaa. Se ei ole edes kovin vaikeaa.
 Ensimmäinen oma kissakaveri oli perheen maatiaiskolli Rollo, joka tuli taloon Rönnqvistin ollessa 4-vuotias. Nyt kotona Espoossa on kaksi norjalaista metsäkissaa, Arha ja Julmis. Hän päätti erikoistua kissoihin opiskellessaan eläintenkouluttajaksi vuonna 2019.
 Lemmikille kannattaa opettaa arkiset hoitotoimenpiteet, kuten madottaminen, korviin ja suuhun katsominen, kuljettaminen kuljetuskopassa ja hampaiden pesu. Lisäksi on hyvä totuttaa se ääniin.
 – Moni kissa säikkyy ovikelloa tai imuria. Nämä äänet toistuvat arjessa, eli on järkevää vastaehdollistaa kissa niiden pelkoon, sanoo Rönnqvist.
 Koulutus kestää kerrallaan viidestä kymmeneen minuuttiin. Hyviin tuloksiin voi päästä jo harjoittelemalla muutaman minuutin joka päivä, esimerkiksi ruokinnan yhteydessä. Ville Välimäki / Yle
 Hänet nähdään tänä syksynä Yle Femillä televisiosarjassa  Lauman uusi jäsen . Sarja kertoo, kuinka lemmikin tulo taloon muuttaa perheen elämää.
 Koulutus alkaa turvallisuudentunteen luomisesta
 Oppiminen on mahdotonta, jos eläimellä on turvaton olo. Janina Rönnqvistin mukaan ympäristöllä on iso merkitys, koska kissa on herkkä häiriöille. Se saattaa esimerkiksi jäädä kuuntelemaan jotain ääntä kesken koulutuksen.
 – Paras paikka opettaa on oma reviiri eli koti. Tuttu hajumaailma on tärkeä. Vain todella rohkeaa ja kunnolla sosiaalistettua kissaa voi kouluttaa muualla.
 Turvallisuudentunne syntyy isoksi osaksi myös lemmikin ja ihmisen suhteesta. Kouluttajan on oltava johdonmukainen.
 – Opettaminen vaatii kärsivällisyyttä ja kykyä tulkita eläimen elekieltä. Kissa nostaa kytkintä heti, jos tilanteessa on sen mielestä jotain pahaa, summaa Rönnqvist.
 Kissa kertoo epämukavuudesta rauhoittelevilla eleillä: se lipoo huuliaan, heilauttelee häntää tai väistelee ihmistä. Tällöin asiat pitää tehdä sille helpommaksi. Turvallisuudentunnetta lisää, jos eläin pääsee halutessaan pois tilanteesta.
 Eläimen on oltava aktiivisesti mukana työskentelyssä. Itämainen pitkäkarva Simba oppi asioita nopeasti.  Ville Välimäki / Yle
 Kissan on tehtävä töitä ruoan eteen
 Jos lemmikin kupissa on jatkuvasti ruokaa, se ei innostu herkuilla palkitsemisesta. Se saattaa häipyä raksukipolle kesken opetuksen.
 On hyvä olla määrätyt ruoka-ajat, jolloin ateria tarjoillaan virikkeellisesti. Kaupoista löytyy tarkoitukseen sopivia aktivointikuppeja ja -pelejä, mutta virikkeitä voi kehitellä itsekin
 – Pääasia on, että tapa saada ruokaa on enemmän lajityypillinen. Luonnossa saalistaessaan kissa joutuu tekemään töitä ruokansa eteen, tässä toimii sama logiikka, kertoo Janina Rönnqvist.
 Vain kokeilemalla selviää, mikä herkku motivoi omaa lemmikkiä. Jotkut kissat pitävät parhaana palkintona ruoan sijaan leikkimistä.
 Pilko asiat pieniin paloihin
 Esimerkiksi korvien katsomista harjoiteltaessa kissa palkitaan ensin pelkästä käden lähestymisestä. Opetus pilkotaan muutenkin aina pieniin osiin, kertoo Janina Rönnqvist.
 – Vähitellen se tottuu, että käden lähestymisestä seuraa mukavia asioita. Sitten kosketaan varovasti korvaa. Kun se sujuu hyvin, opetetaan korvaan tarttuminen ja lopulta käännetään varovasti korvalehteä.
 Sanallisten vihjeiden lisäksi kissa ymmärtää käsimerkkejä. Usein opetuksessa käytetään yhtä aikaa molempia. Ville Välimäki / Yle
 Harjoittelu kannattaa aloittaa pentuna. Kaikki lähtee sosiaalistamisesta, eli nuori kissa opetetaan kohtaamaan muita eläimiä ja ihmisiä. Se kannattaa totuttaa matkustamiseen ja erilaisiin paikkoihin.
 – Mitä se tulee elämänsä aikana kohtaamaan? Mitkä asiat sen täytyy kokea neutraaliksi tai kivaksi? Jos kissa tulee tapaamaan koiria, on tärkeää totuttaa se niihin sosiaalistamisaikana. Jos sitä aiotaan ulkoiluttaa, opetetaan valjaissa oleminen ja tutustutaan ulkoilmaan.
 Pennulla ei ole pahoja kokemuksia, joten se oppii nopeasti. Vanhemmilla lemmikeillä voi olla taustalla huonoja kokemuksia tai traumoja. Silloin uuden oppiminen vaatii enemmän aikaa ja useampia toistoja.
 Nykykissa on sosiaalisempi kuin muinaiset lajitoverinsa
 Suurimmat törmäykset yhteiselossa syntyvät, kun ihminen ei ymmärrä, että kotikissan käyttäytymistarpeet ovat pohjimmiltaan samoja kuin Afrikan villikissalla.
 – Saalistamisen ja metsästämisen tarve on voimakas. Kissa on puolisosiaalinen laji. Pääasiassa se saalistaa ja syö yksin, kertoo Rönnqvist.
 Tutkijatohtori  Milla Salosen  mukaan nykykissa on sosiaalisempi kuin Afrikassa elävä kantaisänsä. Suomestakin löytyy jatkuvasti  useiden kymmenien kissojen populaatioita , joskus jopa satojen. Edellytys ryhmässä elämiseen on, että ruokaa ja muita resursseja on tarpeeksi kaikille.
 Helsingin yliopistossa työskentelevä Salonen on mukana kissojen persoonallisuutta koskevassa tutkimuksessa. Tuoreimmat tulokset kertovat, että esimerkiksi rohkeus vaihtelee eri kissarotujen välillä paljon. Rohkeimpia ovat abessinialaisten lisäksi burma ja cornish rex. Arimpia ovat venäjänsiniset, ja myös suomalaiset maatiaiskissat ovat keskivertoa pelokkaampia.
 – Persoonallisuus vaihtelee rodun sisällä voimakkaasti. Jotkut yksilöt ovat paljon rohkeampia ja sosiaalisempia kuin toiset.
 Luultavasti luonteenpiirteet vaikuttavat myös kissan oppimiseen. Salonen kertoo, että lukuisien ihmis- ja eläintutkimusten perusteella rohkeat ja sosiaaliset yksilöt saattavat olla nopeampia oppijoita.
 Monet temput sujuvat nokkelasti
 Temppujen opettelu on hyödyllistä, vaikka ne eivät olekaan niin tärkeitä kuin arjen asioihin ja hoitotoimenpiteisiin totuttaminen. Janina Rönnqvistin kollikissa Julmis muun muassa antaa tassua, osaa mennä makuulle vihjeestä, seisoo kahdella jalalla ja huitoo etukäpälillä pyydettäessä.
 – Pari reilun viiden minuutin sessiota on riittänyt tempun perusteiden opettamiseen. Muutaman viikon harjoittelun jälkeen ei enää haittaa, vaikka ympäristössä olisi häiriöitä. Siinä vaiheessa kissa osaa myös vihjesanan, jolla temppua pyydetään.
 Janina Rönnqvist puhuu mieluummin vihjeestä kuin käskystä, koska kissalla täytyy olla mahdollisuus kieltäytyä suorituksesta. Vihje sisältää ehdotuksen, haluatko tehdä tämän. Jos teet, saat siitä palkan. Ville Välimäki / Yle
 Miksi kannattaa opettaa?
 Kissan opettamisessa päätavoite on minimoida stressi ja pelko sen arjessa. Janina Rönnqvist tähdentää, että tällöin ihmisen ja lemmikin suhde on parempi.
 – Kissasta tulee optimistisempi. Se voi paremmin, kun ihmisen kanssa tekeminen on kivaa tai neutraalia eikä pelottavaa.
 Käytösongelmia on vähemmän. Eläinlääkärikulujakin on kenties mahdollista karsia vähentämällä lemmikin pelkoja, koska stressi vaikuttaa kokonaisvaltaisesti sen elimistöön ja saattaa johtaa sairauksiin.
 – Me ihmiset olemme tuoneet kissat omaan maailmaamme ja koteihimme. Ne eivät osaa toimia meidän tavallamme. Ne eivät ymmärrä mikä on se "ei", jota hoetaan, kun kissa tiputtelee tavaroita pöydältä.
 Kissa on lemmikkinä vähintään yhtä suosittu kuin koira. Siamilaisella Alexilla on Suomessa arviolta jopa miljoona lajitoveria.  Ville Välimäki / Yle
 Eläin ei myöskään ymmärrä hyväksi asiaksi, että sitä lääkitään ja viedään eläinlääkäriin.
 – Olisi hienoa jos omistajat auttaisivat kissoja opettamalla ne pärjäämään paremmin ihmisten maailmassa.
 Janina Rönnqvistille työ eläinten parissa on pääasiassa ihmisten opettamista.
 – Omistajien tiedon ja taitojen lisääminen on tärkein asia kissojen hyvinvoinnin parantamisessa.
 Lue lisää:
  Pessi-kissa on vaeltanut useammassa kansallispuistossa kuin moni ihminen

Elämä kissan kanssa on helpompaa, jos lemmikin opettaa arkisiin toimenpiteisiin – vastoin yleistä luuloa kissan kouluttaminen ei ole vaikeaa


Summary: Konservatiivien kansanedustajan Sir David Amessin perjantaina surmannut mies on pidätetty terrorismilainsäädännön perusteella. Tekijä on ollut aiemmin esillä terrorisminvastaisen toiminnan yhteydessä.

Britanniassa konservatiivipuolueen kansanedustajan Sir  David Amessin  murhannut mies on pidätetty terrorismilainsäädännön perusteella.
 Poliisi otti 25-vuotiaan somalialaistaustaisen Britannian kansalaisen kiinni veriteon jälkeen Leigh-on-Sean kaupungissa Kaakkois-Englannissa perjantaina.
 Alun perin pidätyksen perusteena oli murhaepäily, mutta pidätyksen perusteeksi on  lisätty myös terrorismilaki .
 Pidätetty on ollut esillä terrorisminvastaisen toiminnan yhteydessä, mutta hän ei ole ollut salaisen palvelun seurannassa.
 Brittimedian mukaan epäilty tekijä on ollut lyhyen aikaa tarkkailussa ohjelmassa, joka pyrkii estämään radikalisoitumista. Ohjelmassa tarkkaillaan henkilöitä, joista on tehty ilmoitus viranomaisille. Viranomaiset päättävät ilmoituksen jälkeen, onko henkilöön syytä kohdistaa toimenpiteitä.
 Brittimedian, muun muassa  The Guardianin mukaan  pidätetty on Somalian entisen pääministerin neuvonantajan poika. Pidätetyn isä on kertonut olevansa järkyttynyt teosta.
 Ihmiset jättivät lauantaina muistokukkia surmapaikan lähelle Leigh-on Sean kaupungissa.  Facundo Arrizabalaga / EPA
  Motiivi saattaa liittyä ääri-islamilaisuuteen
 Poliisi on kertonut jo aiemmin, että konservatiivipoliitikon murhan motiivi saattaa liittyä ääri-islamilaisuuteen. Poliisilla on perjantaihin asti aikaa kuulustella tekijää ennen syytteiden nostamista.
 Poliisin mukaan mies toimi yksin murhatessaan David Amessin, joka oli tekohetkellä tapaamassa äänestäjiään metodistikirkossa Leigh-on-Seassa.
 25-vuotias mies löi Amessia useita kertoja puukolla. Ensihoitajat yrittivät pelastaa kansanedustajan hengen tapahtumapaikalla, mutta hän kuoli saamiinsa vakaviin vammoihin.
 Poliisi on tiedottanut löytäneensä murha-aseen.
 Poliisi teki eilen lauantaina kotietsinnän kolmeen osoitteeseen Lontoon alueella. Yksi kohteista oli tiettävästi epäillyn asunto Lontoon koillisosassa.
 Britanniassa selvitetään kansanedustajien turvallisuusjärjestelyjä
 David Amessin murhan jälkeen Britanniassa on alettu selvittää poliitikkojen turvajärjestelyjen parantamista.
 David Amess oli parlamentin jäsenenä vuodesta 1983 lähtien.  PjrNews/Alamy/AOP
 Sisäministeri  Priti Patelin  mukaan muutoksia turvallisuusjärjestelyihin voi olla tulossa nopeasti.
 Patel harkitsee muun muassa poliisivartiota kansanedustajille yleisötilaisuuksissa. Poliisi jo ottanut yhteyttä kaikkiin kansanedustajiin ja antanut turvallisuusohjeita. Kansanedustajia on kehotettu kertomaan poliisille liikkumisistaan.
 Myös parlamentin alahuoneen puhemies Sir  Lindsay Hoyle  on ilmoittanut selvittävänsä turvallisuustoimia poliisin kanssa.
 Amess oli pitkän linjan kansanedustaja
 69-vuotias David Amess oli valittu Britannian parlamenttiin Kaakkois-Englannista. Hän toimi parlamentin jäsenenä vuodesta 1983 lähtien.
 Amess tunnettiin konservatiivisena kansanedustajana, joka kampanjoi aborttia vastaan ja eläinten oikeuksien puolesta.
 Edellinen poliitikon murha tapahtui Britanniassa viisi vuotta sitten. Tuolloin äärioikeistolainen mies murhasi työväenpuolueen kansanedustajan  Jo Coxin .
 Coxin murhan jälkeen kansanedustajien turvajärjestelyjä lisättiin muun muassa asentamalla hälytysjärjestelmät heidän koteihinsa ja toimistoihinsa.
 Lisää aiheesta:
 Britanniassa puukotuksen uhriksi joutunut kansanedustaja on kuollut
 Brittikansanedustajan puukotuksen motiivi liittyy tiettävästi islamistiseen ääritoimintaan

Britanniassa tehostetaan kansanedustajien turvajärjestelyjä konservatiivipoliitikon murhan seurauksena: Pidätetty oli ollut "viranomaisten listalla"


Summary: Komissio suunnittelee jäsenmaille sosiaalirahastoa, jolla EU tukisi kasvaneista energiakuluista kärsiviä kansalaisia. Suurin osa eduskuntapuolueista suhtautuu komission ehdotukseen kriittisesti.

Kansainväliset organisaatiot ja sopimukset

Suurimpien eduskuntaryhmien puheenjohtajat haluavat kiinnittää nykyistä enemmän huomiota energiaköyhyyteen Suomessa.
 Energiaköyhyydellä viitataan tilanteisiin, joissa ihmisillä ei ole varaa maksaa energialaskuja joko vähäisten tulojen, korkeiden kustannusten takia tai kodin huonon energiatehokkuuden vuoksi.
 Energiaköyhyys on noussut otsikoihin Suomessa ja Euroopassa useista syistä viime aikoina. Energian hinnan nousu varsinkin Euroopassa on nostanut kysymyksen siitä, miten pienituloisia pitää tukea laskujen maksamisessa.
 Suomen ilmastopaneeli puolestaan sanoi  lokakuun alussa julkaistussa raportissa , ettei Suomella ole erillistä energiaköyhyyteen liittyvää politiikkaa. Ja toisaalta raportissa nousi esille epäilys, ettei Suomessa ole tutkittu asiaa riittävästi.
 Yle haastatteli viiden suurimman eduskuntapuolueen ryhmän puheenjohtajat, joiden mukaan asiaan tulisi kiinnittää nykyistä enemmän huomiota.
 – Tietysti Suomella pitäisi olla energiaköyhyyspolitiikka. Suomen hallituksen tulisi laskea asumisen ja autoilun kustannuksia veroja alentamalla, perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Ville Tavio  sanoo.
 Perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja Ville Tavion mukaan hallituksen pitäisi laskea autoilun ja asumisen kustannuksia.  Mikko Ahmajärvi / Yle
 Vihreiden eduskuntaryhmän puheenjohtaja ja tuleva ympäristö- ja ilmastoministeri  Emma Kari  ajattelee, että myös Suomen sosiaaliturvajärjestelmässä riittää parannettavaa.
 – Meillä on hyvä sosiaaliturvajärjestelmä, jota tarvitsee kyllä uudistaa. Olemme olleet vihreissä valmiita etsimään erilaisia välineitä, joilla tuettaisiin siirtymässä apua ihmisiä, Kari toteaa.
 Hallituspuolueista muistutetaan, että hallitus on tehnyt toimia, joilla suomalaisia on tuettu siirtymässä. Polttoaineverotuksen korotuksia seurasi tuloveronalennus pieni- ja keskituloisille. Kansalaisille on annettu myös rahallista tukea öljylämmityksestä pois siirtymiseen.
 Komission ehdotus ei sellaisenaan käy Suomelle
 Suomi ja Ilmastopaneeli eivät ole ainoita, jotka pohtivat, miten ilmastonmuutoksen torjumista koskevat toimet voitaisiin tehdä mahdollisimman oikeudenmukaisesti.
 Komissio ehdotti jäsenmaille  ilmastonmuutoksen sosiaalirahastoa heinäkuun puolivälissä . Rahaston ajatuksena on tukea energiaköyhyydestä kärsiviä EU-kansalaisia.
 Varat rahastoon otettaisiin jäsenmaiden keräämistä päästökauppamaksuista.
 Ylen tietojen mukaan Suomen hallituksen kanta ehdotukseen on hyvin kriittinen. Hallitus hyväksyy periaatteen, jonka mukaan EU-kansalaisia tuetaan siirtymässä kohti hiilivapaita energialähteitä.
 Komission ehdottama paketti ei kuitenkaan sellaisenaan käy hallitukselle. Yksi syy siihen on se, että hallituksen näkemyksen mukaan tuet eivät rahastossa kohdennu eniten sitä tarvitseville.
 Esimerkiksi Ranska, Espanja ja Italia olisivat saamassa rahastosta enemmän rahaa kuin Suomi, ja ne eivät kärsi jäsenmaista eniten energiaköyhyydestä. Tämä on saanut osan ministereistä epäilemään, että kyse on “keltaliivirahastosta”.
 Ranska on vastustanut EU:n päästökaupan laajentamista liikenteeseen ja asumiseen, koska se pelkää keltaliivien paluuta mielenosoituksiin.
 Keltaliivit keräsivät lähes 300 000 mielenosoittajaa Ranskan kaduille vastustamaan polttoaineverojen nostamista loppuvuodesta 2018.
 Komission onkin ajateltu houkuttelevan Ranskaa mukaan päästökaupan laajentamiseen sosiaalirahastolla.
 Hallituksen laskelmien mukaan Suomi myös saisi sosiaalirahastosta paljon vähemmän rahaa kuin se sinne päästökauppatuloja tilittäisi.
 Suomi laittaisi rahastoon noin 900 miljoonaa euroa ja saisi sieltä noin 400 miljoonaa euroa. Rahaston koko olisi yhteensä 72 miljardia euroa vuosien 2025 ja 2032 välisenä aikana.
 Jäsenmaat lisäksi maksaisivat puolet omien ohjelmiensa rahoituksesta, jolloin rahaston kautta virtaisi rahaa yhteensä 144 miljardia euroa.
 – Näemme niin, että jos EU kerää hiilitulleilla tai päästökaupalla omia varoja, niin kyllä nämä varat pitää käyttää sovitusti Suomen maksuosuuden pienentämiseen, SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Antti Lindtman  sanoo.
 Mikko Ahmajärvi / Yle
 Jäsenmaat sopivat poliittisia intohimoja herättäneen elvytyspaketin yhteydessä, että EU voi käyttää omia tulojaan ottamiensa lainan lyhentämiseen.
 Suomen hallitus suhtautuu myös varauksellisesti siihen, että EU ottaisi valtaa kansalaisten sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä. Pohjoismaat ovat perinteisesti olleet tarkkoina siinä, ettei unionille anneta sosiaaliturvakysymyksissä toimivaltaa.
 Hallituksen varauksellisesta suhtautumisesta rahastoon uutisoi aiemmin myös  Helsingin Sanomat .
 Ilmastotoimet voivat lisätä eriarvoisuutta
 Energiaköyhyys ei ole Suomessa yhtä laaja ilmiö kuin muualla Euroopassa. Tästä kertoo myös  komission keskiviikkona julkaisema tilasto  pienituloisten vaikeuksista pitää kotinsa tarpeeksi lämpimänä.
 Suomi on tilaston hännillä, kun taas osassa Keski- ja Etelä-Euroopan maita osuudet ovat hätkähdyttävän suuria.
 Suomen ympäristökeskuksen tutkija ja yksi Ilmastopaneelin raportin kirjoittajista  Anna Lipsanen  sanoo kuitenkin, että energiaköyhyys tulisi huomioida mahdollisimman korkealla tasolla nykyistä paremmin.
 – Selvityksemme mukaan Suomen olisi syytä kiinnittää huomiota energiaköyhyyden riskitekijöihin. Nämä riskit saattavat lisääntyä sähköistymisen myötä.
 Lipsanen viittaa riskitekijöillä ryhmiin, joilla voi jatkossa olla nykyistä suurempia ongelmia selviytyä sähkö- ja energialaskuistaan. Riskiryhmänä Lipsanen mainitsee esimerkiksi eläkeläiset, jotka asuvat haja-asutusalueilla energiaremonttia kaipaavissa omakotitaloissa.
 Muita riskiryhmiä ovat muun muassa yksinhuoltajat ja henkilöt, jotka saavat sosiaaliturvatukea. Myös vuokralaiset ovat omistusasuijia heikommassa asemassa, koska heillä vähemmän mahdollisuuksia vaikuttaa omiin energiakuluihinsa.
 Nousevat energiakulut iskevät näihin ryhmiin kahta reittiä. Ensinnäkin päästökauppa nostaa fossiilisten polttoaineiden hintaa ja toisekseen näillä ryhmillä ei välttämättä ole joko mahdollisuutta tai tietoa ja taitoa tehdä energialaskuja pienentäviä remontteja.
 Lipsasen mukaan jatkossa olisi tärkeää, että tukia kohdennettaisiin paremmin ihmisille, jotka niitä kipeimmin tarvitsevat.
 – Selvityksessämme nousi esiin huomio, että sähköistymiseen kohdennetut tuet menevät pääsääntöisesti ihmisille, jotka osaavat niitä hakea. Heikoimmassa asemassa olevat eivät osaa välttämättä hakea verovähennyksiä tai ymmärrä, että ne voisivat kuulua myös heille.
 Lipsanen ajattelee, että ruokaan, liikkumiseen ja asumiseen liittyvät ilmastotoimet tulevat vaikuttamaan ihmisten kustannuksiin jatkossa.
 Kaikissa muutoksissa hinnat eivät vain nouse. Teknologian yleistyessä hinnat saattavat myös laskea ja yhtenä esimerkkinä Lipsanen mainitsee lämpöpumput. Niiden käyttö- ja asennuskustannukset ovat jo laskeneet.
 Suomessa on vähän energiaköyhiä
 Mikä on syynä siihen, että Suomessa on vähän energiaköyhiä verrattuna muihin EU-maihin?
 Asiantuntijat ovat esittäneet useita syitä ilmiölle. Yksi syy on se, että rakennukset ovat Suomessa energiatehokkaampia kuin monessa muussa maassa.
 Toisekseen Suomessa on kattava sosiaaliturvajärjestelmä, josta viimesijaisesti katetaan ihmisten sähkö- ja energialaskut.
 Kolmanneksi lainsäädäntö suojaa ihmisiä energiayhtiöiden toiminnalta. Yhtiöt eivät saa katkaista ihmisten energiatoimituksia kylminä kuukausina eli lokakuun ja huhtikuun välissä.
 Asunto-osakeyhtiöissä puolestaan energialasku maksetaan yhteisistä vastikkeista, minkä takia yksittäisten asuntojen lämmitystä ei katkaista kesken kaiken.
 – Moni tekijä suojaa suomalaisia energiaköyhyydeltä, mutta siihen kuitenkin tulisi kiinnittää enenevissä määrin huomiota. Sähköistyminen tapahtuu niin nopeasti, että heikoimmassa asemassa olevat voivat jäädä muutoksen jalkoihin, Lipsanen sanoo.
 Tätä varten Suomessa pitäisi Lipsasen mukaan luoda välineitä, joilla seurattaisiin esimerkiksi haja-asutusalueiden, eläkeläisten ja työttömien pärjäämistä energiamurroksessa.
 Puolueet ovat varauksellisia komission paketille
 Suurin osa suurimpien eduskuntapuolueiden ryhmänjohtajista tuntuu olevan varauksellinen komission ehdottamalle ilmastonmuutoksen sosiaalirahastolle.
 – Komission esitys on epäoikeudenmukainen, koska Keski- ja Itä-Euroopan vähemmän kehittyneisiin maihin on jo muutenkin kohdistettu pienempi päästövähennysvelvoite EU:n sisäisessä taakanjaossa. Jos sen lisäksi jaetaan yhteisistä huutokauppatuloista enemmän köyhimpiin jäsenmaihin, niin se on mielestäni kohtuutonta, kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Kai Mykkänen  sanoo.
 Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Kai Mykkänen ajattelee, että riittävällä energian tarjonnalla tulisi huolehtia alhaisista hinnoista kuluttajille. Tässä yhtälössä ydinvoimalla on oma tehtävänsä. Mikko Ahmajärvi / Yle
 Yhtä kriittisesti asiaan suhtautuu myös keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja  Juha Pylväs.
 – Suhtaudumme sosiaalirahastoon erittäin kriittisesti. Asiat pitäisi hoitaa kansallisen tason sosiaalipolitiikalla, eikä yhteisellä eurooppalaisella mallilla.
 Ylen tietojen mukaan hallituspuolueista vihreät ja vasemmistoliitto ovat myönteisemmin suhtautuneet rahastoon, koska ne näkevät komission ehdotuksen mahdollistavan päästökaupan laajentamisen liikenteeseen ja asuntojen lämmittämiseen.
 – Itse suhtaudun hyvin positiivisesti siihen, että halutaan löytää ratkaisuja, joilla pyritään pitämään myös pienituloiset ihmiset mukana siirtymässä. Onko se juuri tämä malli, niin selviää neuvotteluissa, vihreiden Emma Kari sanoo.
 Vihreiden eduskuntaryhmän puheenjohtaja Emma Kari suhtautuu ryhmyreistä myötämielisimmin komission tukipakettiin.  Mikko Ahmajärvi / Yle
 Sosiaalinen rahasto on osa Fit for 55 -ohjelmaa, jossa komissio etsii keinoja unionin kasvihuonepäästöjen pienentämiseen 55 prosentilla vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030 mennessä.
 Suurin osa toimenpiteistä arvioidaan astuvan voimaan vuosien 2022-2023 mennessä.
 Herättikö artikkeli ajatuksia? Voit keskustella siitä 18.10.2021 kello 23 asti.
 Lue lisää:
 EU ohjaa laskua hiilipäästöistä kansalaisille, onko se poliittinen itsemurha? Näin kotitalouksia tuettaisiin uudella 144 miljardin euron jättirahastolla
 Kuinka paljon Suomi voi hyötyä ilmastopaketista? Kaikki riippuu yritysten osaamisesta, ja kilpailu EU-miljardeista alkaa nyt
 Polttoaine kallistuu ja latauspisteet lisääntyvät – näin EU-komission ehdotus muuttaisi autoilijoiden arkea

Miten Suomessa tuetaan tulevaisuudessa pienituloisia energiaköyhyydessä? Yle kysyi suurimmilta eduskuntaryhmiltä ilmastotoimista


Summary: Joe Biden on ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka on asettunut avoimesti sille kannalle, että syksyn juhlapäivä kuuluu alkuperäiskansoille Amerikkojen eurooppalaisasutuksen alkamisen sijasta.

Hidalgo Amajacissa Kaakkois-Meksikossa sijaitsevassa sitruunatarhassa tehtiin viime uudenvuodenpäivänä maatöitä. Hommat keskeytyivät odottamattomaan löytöön. Maan uumenista katseli tyhjin silmin miltei kaksimetrinen kalkkikivinainen.
 Amerikkojen alkuperäisasukkaan patsas, joka nimettiin Amajacin nuoreksi naiseksi, lienee tehty 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alun parina ensimmäisenä vuosikymmenenä. Juuri tuohon aikaan espanjalaiset olivat valtaamassa Amerikkoja niiden alkuperäisasukkailta.
 Vaatteidensa perusteella nainen oli huasteekki, jonka kulttuurissa oli vaikutteita muualtakin nykyisen Meksikon alueelta. Muualta tullut idea olivat myös patsaan silmiksi asetellut obsidiaani- tai muut pikkukivet. Niistä kuitenkin kertovat enää syvät silmäkuopat.
 Huasteekkien jäljiltä löydetyt naispatsaat on ollut tapana tulkita hedelmällisyyden jumalattariksi, mutta asu ja asento ovat saaneet arkeologit päättelemään, että Amajacin nuori nainen saattoi olla hallitsija.
 Ranskalaistaiteilija Charles Cordierin vuonna 1877 veistämä Kolumbuksen patsas on tässä vielä vanhalla paikallaan. Tuleva paikka on Parque Américan puistossa varakkaalla asuinalueella, jossa ei ole tapana osoittaa mieltä.  MJ Photography / Alamy / AOP
 Meksikon pääkaupungin Méxicon parhaalla paikalla on puolentoista vuosisadan ajan seisonut  Kristoffer Kolumbuksen  patsas. Se on muistuttanut Amerikkojen eurooppalaisasutuksen alusta korkealta jalustaltaan Paseo de la Reforman puistokadulla.
 Nyt historian näkökulma muuttumassa: Kolumbuksen jalusta on tyhjä, ja pian sille nousee Amajacin nuori nainen. Sitä ennen hän saa lisää mittaa.  Méxicon antropologisessa museossa  esillä olevan löydön kopio kasvatetaan kuusimetriseksi, Kolumbuksen mittaiseksi.
 Méxicon on todellakin korkea aika saada alkuperäiskansojen perintöä kunnioittava patsas, perusteli pormestari  Claudia Sheinbaum Pardo   tiedotustilaisuudessa , jossa hän kertoi kaupungin päätöksestä luopua Kolumbuksesta paraatipaikalla.
 – Tämän paikan antamisella alkuperäiskansojen naisille on suuri symboliarvo. Maamme historiassa juuri he ovat olleet sorretuimpia, Sheinbaum sanoi.
 Myös Meksikon hallitus muisti historialliset virheet, kun maa viime kuussa juhli 200-vuotista itsenäisyyttään. Paavi  Franciscus  vastasi anteeksipyyntövaatimukseen tunnustamalla valloittajien toimineen raa'asti. Kolumbusta rahoittaneen Espanjan pääministeri  Pedro Sánchez  vaikeni.
 Pormestari Sheinbaum ei puolestaan ajanut patsasmuutosta vahingossa juuri nyt. 500 vuotta sitten espanjalaiset hävittivät asteekkien pääkaupungin Tenochtitlanin. México rakennettiin sen paikalle.
 1800-luvun näkemys siitä, miten espanjalaisten México rakennettiin Tenochtitlanin rauniolle.  Alamy / AOP
 Alkujaan kaupunki tilasi uuden patsaan taiteilija  Pedro Reyesilta . Sheinbaum perui tilauksen, kun arvostelijat syyttivät Reyesin teosluonnosta eurooppalaiseksi miehen näkemykseksi alkuperäiskansan naisesta.  Nación -lehden uutisessa on kuva luonnoksesta.
 Sheinbaum pyysi uusia ehdotuksia komitealta, jossa oli edustettuna kulttuurilaitoksia ja kansalaisia. Valituksi tuli Amajacin nuori nainen, Kolumbuksen aito aikalainen.
 Alkuperäisasukkaiden hahmot Paseo de la Reforman muissa patsaissa ovat eurooppalaisen uusklassismin mukaisia, kuten Kolumbuskin.
 Nuoret historioitsijat eivät enää näe Meksikon syntyneen espanjalaisen kulttuurin ja alkuperäiskulttuurien yhteisenä tuotteena, vaan espanjalaisvaltaus nähdään nyt rasismin lähteenä.   historioitsija Ilán Semo, Méxicon iberoamerikkalainen yliopisto
 Kolumbuksen patsaan jalusta on ollut tyhjillään viime lokakuusta. Nimellinen syy patsaan poistamiseen oli sen restaurointi. Monet kuitenkin epäilivät, että todellisuudessa patsas haluttiin viedä suojaan Amerikkojen eurooppalaisasutuksen alkua juhlistavan vuosipävän lähestyessä.
 Vastustajien mielestä konkvistadorien julmuuksissa ja siirtomaavallan perinnössä ei todellakaan ole juhlimista. Protestit ovat yltyneet parina viime vuosikymmenenä ja etenkin viime vuosina, ja usein kohteena ovat olleet juuri Kolumbukset patsaat, myös muualla kuin Meksikossa.
 Yksi yleistynyt tapa on kaataa patsaiden päälle punaista maalia. Se symboloi alkuperäisasukkaiden vuodatettua verta.
 "Ei mitään juhlittavaa", julisti mielenosoittajan kyltti Kolumbuksen patsaalla tällä viikolla Dominikaanisessa tasavallassa.   Orlando Barria / EPA
 Intian meritietä etsinyt Kolumbus päätyi sattumoisin nykyisten Bahamasaarten rantaan lokakuun 12. päivänä vuonna 1492. Eurooppalaisten Amerikkojen-valtauksen lasketaan alkaneen siitä hetkestä, ja monissa Amerikkojen maissa sitä vietetään juhlapäivänä.
 Vaikka Kristoffer Kolumbus ei koskaan astunut nykyisen Yhdysvaltain maaperälle, vain  Abraham Lincolnille  ja  George Washingtonille   on siellä pystytetty enemmän patsaita kuin hänelle.  The Washington Post  -lehden interaktiivisella kartalla Kolumbukset täplittävät ennen muuta itärannikkoa.
 Kolumbuksella ei aluksi ollut uudisasukkaille erityistä merkitystä, josko häntä edes muistettiin. Hän sai symboliarvonsa vasta kolme vuosisataa matkojensa jälkeen, kun Amerikan vallankumoukselliset keksivät tehdä hänestä uuden kansakunnan kärkikuvan.
 Vielä vuonna 1988 presidentti  Ronald Reagan  kutsui häntä "amerikkalaisen unelman isäksi" – unelman, jonka mukaan kuka tahansa voi nousta omin voimin rääsyistä rikkauksiin. Kolumbuksen ympärille rakennettu myytti oli kuitenkin tuohon aikaan jo alkanut murentua.
 Kolumbuksella oli vallankumouksellisten silmissä yksi erityisen hyvä ominaisuus: hän ei ollut britti.  Hän myös säilyi kolonialismin historian hyvänä heppuna, vaikka muilta olisikin mennyt maine.   Amerikan-tutkimuksen professori Heike Paul, Nürnbergin Friedrich Alexander -yliopisto
 Viime vuosina, etenkin viime ja tänä vuonna, kaikkiaan nelisenkymmentä Kolumbuksen patsasta on saanut väistyä, jotkin kaadettuina, useimmat viranomaisten poistamina. Jäljellä on silti yli 130 patsasta.
 Yhdysvalloissa myös vietetään Kolumbuksen päivää vapaapäivänä lokakuun toisena maanantaina. Epävirallisesti päivä huomioitiin siellä täällä jo 1700-luvun lopulla, ja liittovaltiolle yhteinen siitä tuli 1930-luvulla.
 Päivä on ennen muuta amerikanitalialaisten suosiossa, sillä Kolumbuksen vakiintunut asema Yhdysvalloissa tuli italialaisten siirtolaisten avuksi, kun he kohtasivat uudessa kotimaassaan rasismia ja väkivaltaa kansallisuutensa ja uskontonsa takia.
 Kolumbus oli katolinen, ja häntä saattoi pitää myös italilailaisena, vaikka Italiaa ei hänen aikanaan vielä ollutkaan. Hänen synnyinpaikkansa Genova oli kaupunkivaltio nykyisen Italian alueella.
 Sukujuuriaan juhlivia amerikanitalialaisia Kolumbuksen päivän tämänvuotisessa paraatissa New Yorkissa. Ron Adar / SOPA Images / AOP
 Yhdysvaltain italilaisjärjestöille Kolumbuksen päivä on edelleen tärkeä juhlapäivä. Yhä useampi osavaltio ja kaupunki on kuitenkin päättänyt toisin: Kolumbuksen päivän tilalla vietetään alkuperäiskansojen päivää.
 Etelä-Dakotan vuonna 1989 tekemää päätöstä on seurannut toistakymmentä osavaltiota ja yli sata kaupunkia. Joissakin muissa päivä on poistettu kalenterista kokonaan – tilalla lukee vain "vapaapäivä" – ja toisissa on säilytetty Kolumbus mutta perustettu juhlapäivä myös alkuperäiskansoille.
 Yhdysvaltain presidentti  Joe Biden  antoi siirtymälle lisäpotkua viimeviikkoisella  julkilausumallaan , jossa hän maansa ensimmäisenä johtajana puhui alkuperäiskansojen päivästä:
 “Tänään tunnustamme tuskalliset vääryydet ja julmuudet, joita monet eurooppalaiset tutkimusmatkailijat tekivät alkuperäiskansoille ja -yhteisöille. On kansakuntamme suuruuden mittari, ettemme yritä haudata häpeällisiä tekoja vaan tuomme ne päivänvaloon."
 Biden myös ilmoitti julkisten rakennusten liputtavan alkuperäiskansojen kunniaksi ja kehotti kaikkia yhdysvaltalaisia liittymään juhlaan. Kolumbusta presidentti ei maininnut.
 Lue myös:
 Sota Kolumbuksesta

Intiaaninainen korvaa Kolumbuksen Meksikon pääkaupungin paraatipaikalla – myytti Kolumbuksesta kolonialismin hyvänä heppuna murenee Amerikoissa


Summary: Elokuvatuotannot ovat pitkiä, raskaita ja kalliita. Siitä huolimatta elokuvia tehdään koko ajan ympäri Suomea, vaikka suurin osa niistä saa näkyvyyttä vain paikallisesti.

Kyllikki Saaren  murha on Suomen rikoshistorian tunnetuimpia tapauksia. Kuopiolainen elokuvantekijä  Sasu Kerman  ei ollut kuitenkaan tapauksesta selvillä, kun yhteistyökumppani tuottaja  Tuomas Ohtonen  ehdotti, että kaverukset tekisivät Kyllikki Saaresta elokuvan.
 Elokuva on nyt kuvattu, mutta yksin Kermanin tekemänä. Kesken kaiken kaksikko riitautui ja riita kesti peräti kaksi vuotta. Ensin Kerman esti Ohtosen yhteydenotot ja alkoi tehdä elokuvaa yksin. Ohtonen puolestaan selvitti, voiko Kerman toteuttaa hänen ideansa. Ajan kuluesssa yhteys miesten välille syntyi uudelleen ja kumpikin huomasi kärsivänsä ennen kaikkea ystävyyden rikkoutumisesta.
 Kuuntele alta:  Näin Kerman ja Ohtonen kertovat omin sanoin riitansa alkamisesta, minkälaista on elokuvan tekeminen pienellä budjetilla ja siitä miten kaikki lopulta ratkesi.
 Neljän vuoden työ ja muutama näytös
 Kuopiolaistaiteilija Sasu Kermanin tuotannot ovat hitaita, koska tekeillä on useita elokuvia yhtäaikaa. Tuotantojen rahoittaminen on haastavaa. Apurahoja pitkien elokuvien tekemiseen Kerman on saanut Taidetoimikunnalta ja Pohjois-Savon kulttuurirahastolta. Myös Siilinjärven kunta ja Olvi-säätiö ovat rahoittaneet tekemistä. Elokuvasäätiöltä rahaa ei ole herunut vielä kertaakaan.
 Eniten Kerman kaipaa apua elokuvan markkinointiin.
 – Onhan se ihan järjetöntä, että teen neljä vuotta työtä elokuvaan, joka pyörii vain muutaman kerran jossain teattereissa. Täysin pähkähullua ja mielestäni jopa rikos tätä taidealaa kohtaan, hän puuskahtaa.
 Kuva on Olipa kerran Kyllikki -elokuvan kuvauksista. Kuvaaja Petri Kekäläinen ja näyttelijät Peppi Hartikainen ja Tero Flink. Juho Lintu
 Kermanin elokuvien hintalappua laskevat alas harrastajanäyttelijät ja vapaaehtoiset avustajat. Puoliso  Katriina Kerman  on ollut vuosien aikana monissa eri rooleissa visuaalisena asiantuntijana, puvustajana ja lavastajana.
 Tuotannot ovat vetäneet Sasu Kermanin monta kertaa henkisesti ja taloudellisesti tiukille. Hän on joutunut muun muassa panttaamaan työvälineensä odotellessaan saataviaan.
 Elokuvien tekeminen vie voimia varsinkin silloin, kun mieltä mieltä painaa riita yhteistyökumppanin kanssa. Kermanin oma energia ei riitä elokuvan markkinointiin ja levitykseen.
 – Eikä minulla ole siihen kykyjäkään, olen elokuvantekijä, hän huudahtaa.
 Sasu Kerman ja Tuomas Ohtonen uskovat, että kokemuksen jälkeen mikään ei voi enää rikkoa yhteistyötä ja ystävyyttä. Marianne Mattila / Yle
 Sovun jälkeen jälleen yhteistyön aloittava parivaljakko on pohtinut, miten elokuvalleen saisi paremmin näkyvyyttä. Tuomas Ohtonen toivoisi Suomeen uutta foorumia, joka tunnettaisiin, ja johon omia projekteja saisi esille.
 – Youtubehan on yksi paikka, mutta se ei mielestäni riitä, hän toteaa.
 Yksi vaihtoehto olisi tehdä yhteistyötä yksityisten pienten elokuvateattereiden kanssa.
 – Tuottaako se? Saako ammattilainen palkaksi vain hyvän mielen, hän pohtii.
 Kerman kääntää katseensa julkisen palvelun suuntaan.
 – Löytyisikö esimerkiksi kaupungin puolesta kulttuurituottaja, joka osaisi hoitaa ja auttaa paikallisten elokuvien levityksessä?
 Kuva on Olipa kerran Kyllikki -elokuvasta. Etualalla Kyllikkiä näyttelevä Peppi Hartikainen ja taaempana parasta ystävää näyttelevä Veera Pölhö. Petri Kekäläinen
 AV-tuotannot tehdään Etelä-Suomessa
 Elokuvien tekeminen on keskittynyt Helsinki-Tampere-akselille. Myös tv-sarjat kuvataan usein Etelä-Suomessa. Välillä pohjoisempi paikkakunta nousee esiin, mutta se johtuu yleensä siitä, että tuotantoon on luvattu sieltä taloudellista tukea.
 Varkautelainen  Jere Koistinen  on saanut pikkusummia kunnista, joissa hänen elokuviaan on kuvattu.
 – Esimerkiksi se, että kotikaupunki Varkaus on tukenut elokuviani vaikuttaa uskottavuuteeni tekijänä, Koistinen kertoo.
 Yhdysvaltalaisnäyttelijä Eric Roberts ja Jere Koistinen Rantasalmen maisemissa. Jimi Ranimäki
 Postiivinen vaikutus näkyy myös mainosprojekteissa. Vajaat kymmenen vuotta elokuvia tehnyt Koistinen rahoittaa elokuvia tekemällä mainoksia. Vuonna 2017 teattereissa nähty ensimmäinen elokuva Ensitreffit päätyi myös televisioon TV5:lle.
 Toinen tuotanto Insite movie on tehty englanniksi yhdysvaltalaisten näyttelijöiden kanssa. Koistisen tavoitteena on saada elokuva valmiiksi kevään 2022 aikana.
 Pienessä maassa on pienet piirit
 Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskuksen johtaja  Ulla Simonen  on sitä mieltä, että alueellista näkökulmaa tarvitaan alalla.
 Simonen ymmärtää uusien tekijöiden hankaluudet saada työlleen näkyvyyttä. Pienessä maassa tekijöitä on vähän ja he ovat usein verkostoituneet jo opiskeluaikanaan. Myös tuotantoyhtiöiden niukat resurssit on yksi pullonkaula. Aikaisemmin tuotantoyhtiössä työskennellyt Simonen tietää, että uusia tekijöitä etsitään koko ajan.
 Katsojien saamiseksi Simonen kehottaa elokuvantekijöitä olemaan aktiivisia ja menemään mukaan näytöksiin. Ennen esitystä on mahdollista esitellä itsensä ja elokuva.
 – Tekijän läsnäolo näytöksessä on merkityksellistä, hän toteaa.
 Elokuvasäätiö jakaa eniten ei oota
 Ei ole poikkeuksellista, että pienten elokuvien tuotannon rahoitus pitää raapia kasaan eri lähteistä. Suomen elokuvasäätiö ei pysty jakamaan tukirahoja kuin murto-osalle elokuvista.
 Säätiö vastaanottaa noin 2 000 hakemusta vuosittain. Erilaisia tukimuotoja on useita. Esimerkiksi vuonna 2020 säätiö sai yli 600 tuotantotukihakemusta, joista 200 hyväksyttiin.
 – Kaikki hakemukset käsitellään, mutta hyviäkin hankkeita jää rahoittamatta. Mielellämme tukisimme enemmän, kertoo johtaja  Lasse Saarinen .
 Elokuvasäätiön tuki on harkinnanvaraista julkista tukea. Rahankäyttöä säätelevät valtionavustuslaki ja laki valtion rahoituksesta elokuvakulttuurin edistämiseen.
 Elokuvasäätiö Rahoittaa vuosittain noin 60 projektia Noin 17–18 pitkää elokuvaa Noin 20 dokumenttia Noin 20 lyhytelokuvaa
 Tänä vuonna säätiöllä on jaossa tukirahoja yhteensä noin 24 miljoonaa euroa. Toimintaa rahoitetaan muun muassa veikkausvoittorahoista, joiden vähenemistä ei kompensoida ensi vuonna täysimääräisesti.
 Opetus- ja kulttuuriministeriö julkisti tällä viikolla  leikkausten kohteet ja euromäärät . Jos ne toteutuvat esityksen mukaisesti, elokuvasäätiö menettää ensi vuonna 1,8 miljoonaa euroa. Yhden elokuvan kustannusarvio on Suomessa keskimäärin 1,5–1,6 miljoonaa euroa.
 Lue lisää:
 Pölösen Hamsterit-elokuvalle 680 000 euroa tuotantotukea
 Vuokattiin puuhattava kansainvälinen elokuvakeskus sai lisäaikaa tontin maksulle Sotkamon kunnalta
 Kainuuseen houkutellaan elokuvatuotantoja omalla kuvapankilla
 Tulossa on elokuva Suomen tunnetuimpiin kuuluvasta murhamysteeristä, mutta ilman murhaa – ohjaaja haluaa sen laittavan pisteen Kyllikki Saaren tapaukselle

Riita katkaisi elokuvantekijöiden välit kahdeksi vuodeksi – taustalla oli uupumus, rahapula ja vitsillä heitetty lause potkuista


Summary: Ylen Pikku Kakkosen Ransu-koiralle äänen antanut Nättilä kuoli 87-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana.

Ylen Pikku Kakkosen rakastettua Ransu Karvakuonoa näytellyt  Pertti Nättilä  on kuollut 87-vuotiaana.
 Ylen TV2:sen lastentoimituksen päällikkönä ennen eläköitymistään työskennellyt Nättilä toimi Ransun äänenä Pikku Kakkosen alkuajoista alkaen eläköitymiseensä saakka.
 Asiasta kertoo Nättilän poika  Teppo Nättilä  Facebookissa.
 – Rakas isäni Pertti Nättilä nukkui rauhallisesti pois Pirkkalassa eilen lauantai-iltana, pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana. Suru on suunnaton ja ikävä suuri, poika Teppo Nättilä kirjoittaa.
 Pertti Nättilä syntyi vuonna 1934 Viipurissa. Ennen mittavaa televisiouraansa hän toimi mainosvalokuvaajana. Televisioon hän siirtyi 1959 silloiseen Tamvisioon. Yleisradion hankittua Tamvision Nättilä eteni TV2:n apulaistuotantopäälliköksi ja edelleen Tampereella viihde-, lasten- ja nuortenohjelmien toimitusten päälliköksi.
 Nättilä loin pitkän ja merkittävän uran Ransu-ohjelmien lisäksi näyttelijänä, ohjaajana ja tuottajana. Nättilä ohjasi muun muassa  Rintamäkeläiset -sarjaa ja  Heikki ja Kaija  -komediasarjaa sekä  Pelle Hermannia . Lisäksi hän ohjasi lukuisia televisioelokuvia. Tuottajaksi kansainvälinen elokuvatietokanta IMDb listaa hänet kaikkiaan 41 tuotannossa.
 Alla olevalla videolla 30-vuotias Ransu Karvakuono kertoo urastaan ja elämästään haastattelussa vuonna 2008.

 Ransu-koira seikkailee yhä myös  Ylen Elävässä arkistossa . Alla olevalla videolla karvakuonot viettävät ensimmäistä jouluaan vuonna 1978.

 Lue myös:
 Erikoishaastattelussa Ransu Karvakuono: "Nykyisin ei malteta kuunnella ja katsella kaikessa rauhassa"
 Ransu saavutti koiran iän - ja vähän enemmänkin
 Kolmekymppisen Ransun kunniaksi tv-dokumentti
 Lisää keskikokoisesta videonoutaja Ransusta  Ylen Elävässä arkistossa .

Rakastetun Ransu Karvakuonon näyttelijä Pertti Nättilä on kuollut


Summary: Voimakas ja kääntynyt tuuli sai hyppyoppilaan ajautumaan reitiltään sivuun. Hyppääjää ei voitu irrottaa johdoista ennen kuin niistä oli katkaistu virta.

Laskuvarjohyppääjä ajautui sunnuntaiaamuna Asikkalan Vesivehmaalla sähkölinjaan ja jäi roikkumaan siihen. Sähkölinjassa oli 20 000 voltin jännite ja pelastuslaitos joutui odottamaan jännitteen katkaisemista ennen kuin hyppääjä saatiin irrotetuksi.
 Kaikkiaan hyppääjä roikkui johdoista noin viiden metrin korkeudella puolitoista tuntia. Onnettomuudesta ensiksi kertoneen  Etelä-Suomen sanomien  mukaan hyppääjä oli hyvässä kunnossa ja ensihoito oli tarkastanut hänen vointinsa heti sähköjohdoista irrottamisen jälkeen.
 Onnettomuus tapahtui hieman ennen aamukymmentä Urajärventien varressa lähellä Lahti-Vesivehmaan lentokenttää. Sähköjohdot kulkevat lähellä tietä sen suuntaisesti. Onnettomuuspaikka on noin reilun kilometrin päässä lentokentän keskustasta.
 Hämeen laskuvarjourheilijoiden puheenjohtajan  Jussi Laheniuksen  mukaan onnettomuuteen joutunut hyppääjä on seuran alkeisoppilaita eikä vielä siten kovin kokenut hyppääjä.
 Lahenius kertoo, että hyppääjää seurasi kaksi kouluttajaa, yksi koneessa ja yksi maassa, ja että heillä oli radioyhteys oppilaan kypärään neuvoja varten.
 – Ylätuulet olivat olleet ilmeisesti aika kovat ja ne ovat kääntyneet hypyn aikana, eivätkä kouluttajat ole sitä pystyneet näkemään, Lahenius sanoo.
 – Kouluttaja on arvioinut sen hetkisen tuuliarvion mukaan uloshyppypaikan ja jos tuuli onkin kääntynyt eri suuntaan, niin uloshyppypaikka ei olekaan ollut ihan oikea, eikä oppilas ole päässytkään kentälle asti.
 Laheniuksen mukaan oppilas sai maassa olleelta ohjaajalta ohjeita erityisesti välttää sähkölinjoja ja ohjaamaan hyppynsä läheiselle pellolle.
 – Vielä kokematon oppilas ei ehkä ollut hahmottanut tilaa ja oli päätellyt, että pääsee linjan viereen laskeutumaan. Mutta sitten tuuli oli ollut sen verran kova, että se oli painanut varjon linjaan.
 Onnettomuudessa oli onnea matkassa, eikä hyppääjä itse osunut sähköjohtoihin. Lahenius kertoo, että varjot ja varusteet ovat muovinsekaista kangasta tai punosta ja pikemminkin eristävät kuin johtavat sähköä.
 – Pahimmassa tapauksessa tällaisesta voisi olla hyvinkin dramaattiset seuraukset.
 Laheniuksen mukaan matkassa oli tuuria ja onneksi hyppääjää oli pystytty ohjeistamaan johdoista poispäin.
 Hyppääjä jäi roikkumaan hieman hankalaan asentoon johdoista noin viiden metrin korkeudelle. Hyppääjiä on ohjeistettu niin, että roikkumistilanteissa he eivät itse irrottaudu varjosta, vaikka se olisikin mahdollista.
 Hyppääjien maahenkilö oli hälyttänyt heti pelastuslaitoksen paikalle. Hyppääjää ei voitu irrottaa heti, sillä myös pelastajien turvallisuuden takia sähköjohdoista piti katkaista virrat, joka kesti puolisentoista tuntia.

Laskuvarjohyppääjä roikkui puolitoista tuntia 20 000 voltin sähkölinjasta Asikkalassa


Summary: Moni havahtuu psykologisen palautumisen merkitykseen vasta stressaantuneena. Se kannattaisi kuitenkin pitää mielessä jo silloin, kun asiat ovat hyvin, sanoo psykologi ja tutkija Anniina Virtanen.

Tuntuuko vapaan illan tai viikonlopun jälkeen siltä, että olosi on virkistynyt ja olet valmis palaamaan töihin?
 Se on hyvä merkki siitä, että psykologinen palautuminen on onnistunut, toteaa Työterveyslaitoksen tutkija, psykologi  Anniina Virtanen .
 Työn ei pitäisi jatkuvasti viedä kaikkia mehuja eikä se saisi syödä esimerkiksi tärkeitä ihmissuhteita. Voimia pitäisi riittää muullekin elämälle.
 – Kaikki vapaa-aika ei saisi olla työstä toipumista. Ei ole ihanteellinen tilanne, jos elämä on pelkkää työtä ja sitä, että koetetaan toipua työstä niin, että jaksetaan taas tehdä sitä lisää, Anniina Virtanen sanoo.
 Työasioiden jatkuva vatvominen ylläpitää stressireaktiota
 Työstä palautuminen on yleisesti kehon ja mielen elpymistä työn aikaansaamista rasituksista.
 – Psykologinen palautuminen on ennen kaikkea sitä, että saamme mielemme irti työasioista, Anniina Virtanen sanoo.
 Matkailualalla työskentelevä Katariina Kalsta kävelee töihin ja usein myös töistä kotiin. Hän kulkee tarkoituksella pitkää reittiä ja nauttii maisemista. Se irrottaa ajatukset työstä ja parantaa keskittymistä päivän mittaan. Janne Lindroos / Yle
 Palautumista ja rentoutumista ei pääse tapahtumaan, jos ajatukset ajautuvat vapaa-ajallakin toistuvasti työasioihin.
 – Jos ihmisellä on esimerkiksi taipumusta vatvoa mielessään kielteisiä ja stressaavia työasioita vielä työpäivän jälkeen, se ylläpitää stressireaktiota.
 Kun riittävää palautumista ei tapahdu, olo voi olla uuden työpäivän tai työviikon alkaessa jo valmiiksi kuormittunut. Silloin työ ei suju eikä energiaa riitä vapaa-ajalle.
 Psykologinen palautuminen olisi tärkeää siksi, että se ehkäisee työstressin kasautumista. Pitkittynyt stressi on monin tavoin haitallista terveydelle ja altistaa esimerkiksi työuupumukselle.
 Työterveyslaitoksella työskentelevä Anniina Virtanen on tekemässä työhön liittyvästä psykologisesta palautumisesta väitöskirjaa Tampereen yliopistolle. Hän kirjoittaa aiheesta myös kirjassaan Psykologinen palautuminen (Tuuma).
 Kun uppoutuu mielitekemiseen, työasiat unohtuvat kuin vahingossa
 Rentoutumisen ja latautumisen kokemukset ovat työstä irrottautumisessa tärkeitä. Psykologinen palautuminen ei kuitenkaan ole pelkästään lepäämistä ja hissuttelua.
 Psykologisesta näkökulmasta palautumista tapahtuu Anniina Virtasen mukaan erityisesti silloin, kun ihminen voi uppoutua ja keskittyä johonkin itselleen mieluisaan, aktiiviseen tekemiseen.
 Jollekin se on juoksulenkki tai metsäkävely, jollekin toiselle romaanin lukemista, nikkarointia tai elokuvan katselua. Mitä vain itselle mieluisaa, jota tehdessä työasiat unohtuvat kuin vahingossa.
 – Se auttaa irrottautumisessa, että harrastukset ovat riittävän erilaisia kuin työ, Anniina Virtanen sanoo.
 Anniina Virtanen kertoo itse saavansa ajatuksensa irti tutkijan työstä muun muassa improvisaatio- ja keramiikkaharrastustensa avulla. Kun hän tietotyöläisenä joutuu ajattelemaan ja kirjoittamaan paljon, hän kokee palauttavana, että pääsee vapaa-ajallaan käyttämään aivan muita taitojaan.
 Psykologisessa palautumisessa myös yhdessäolo läheisten ihmisten kanssa on monille tärkeää.
 – Olisi myös hyvä, että voisimme käyttää aikaa ainakin jossain määrin niin kuin itse haluamme. Ei vain niin, että reagoimme muiden odotuksiin ja toiveisiin, Anniina Virtanen sanoo.
 Psykologiseen palautumiseen perehtynyt tutkija ja psykologi Anniina Virtanen irrottautuu itse työasioista keramiikka- ja improvisaatioharrastustensa avulla. Heidi Strengell
 Palautumista pitäisi tapahtua jo työpäivän aikana
 Psykologista palautumista pitäisi tapahtua jo työpäivän kuluessa, ei pelkästään vapaa-ajalla. Työpäivän aikana olisi tärkeää voida pitää taukoja ja pieniä hengähdyshetkiä.
 Palautumista voi työnteon lomassa tavoitella myös tietoisilla harjoituksilla, esimerkiksi muutaman minuutin rauhallisella hengityksellä tai huomion suuntaamisella meneillään olevaan hetkeen.
 Myös rajanveto työn ja vapaa-ajan välillä tukee palautumista. Osalle etätyötä tekevistä on ollut haasteena, ettei työpäivä selkeästi lopu, kun työmatka ei katkaise työntekoa ja vapaa-aikaa.
 – Itselleen voi muodostaa jonkin muun selkeän rutiinin työpäivän päättymiseen. Niin saa oman mielen tajuamaan, että nyt se työpäivä loppui ja on aika siirtyä vapaa-ajalle.
 Anniina Virtanen korostaa, ettei palautumisesta kuitenkaan pitäisi ottaa itselleen lisäpaineita. Pahimmillaan palautumisen tavoittelustakin voi nimittäin tulla suorittamista ja stressiä.
 Myös kehon ja mielen palautuminen kulkevat tiiviisti käsi kädessä. Esimerkiksi unta ei voi korvata muilla keinoilla.
 – Uni on kehon ja hermoston palautumisen kannalta se kaikkein tärkein asia, mitä ei voi korvata millään muulla. Se heijastuu myös psykologiseen palautumiseen.
 Rae Reinvall saa ajatukset irti työstään lukemalla kirjoja ja harrastamalla liikuntaa. Sirkuskoulun opettajana työskentelevä Reinvall osallistui Helsingin keskustakirjasto Oodista käsin etäyhteydellä vapaa-ajan ryhmän kokoukseen. Janne Lindroos / Yle
 Lähityöhön palatessa voi kaivata enemmän rentoutumista
 Valtakunnallinen etätyösuositus päättyi 15. lokakuuta, ja osalle se tarkoittaa työpaikalla tehtävän työn lisääntymistä pitkän etätyöskentelyn jälkeen.
 Muutos voi herättää ristiriitaisia tunteita. Omia tuntemuksia kannattaa muutostilanteessa kuulostella, Anniina Virtanen kehottaa. Palautumisessakin voivat etä- ja lähityössä toimia erilaiset keinot.
 – Voi olla, että jos arkeen tulee enemmän kiirettä ja siirtymiä paikkojen välillä, illalla saattaakin kaivata vähän enemmän rentoutumisaikaa kuin etätyössä.
 Jos on kaivannut esimerkiksi yhteisiä lounastaukoja ja juttelua työkavereiden kanssa, työpaikalle palaaminen voi tuntua myönteiseltä. Joillekin myös työpaikalle ja sieltä kotiin siirtyminen tuovat kaivattua rajanvetoa työn ja vapaa-ajan välille ja voivat siten auttaa henkistä palautumista.
 Joillekin puolestaan voi etäyhteydenpidon jälkeen olla kuormittavaa, että yhtäkkiä työpäivän aikana ollaankin taas kasvotusten enemmän tekemisissä ihmisten kanssa.
 Sosiaalisen kanssakäymisen lisääntyminen voi tuntua haastavalta etenkin silloin, kun työpaikan ilmapiiri ei ole kunnossa.
 – Etätyössä on saattanut saada etäisyyttä haastaviin tilanteisiin, Anniina Virtanen sanoo.
 Etätöitä tehdessään osa ihmisistä on myös saattanut esimerkiksi nukkua aamuisin pitkään tai työpäivää on ollut mahdollista jakaa niin, että keskellä päivää on voinut käydä vaikka ulkoilemassa. Anniina Virtanen kehottaa pohtimaan, miten pieniä palautumista tukevia rutiineja saisi jatkossakin mukaan työpäiviin.
 Omat keinot eivät tepsi, jos työolot ovat pielessä
 Yksittäisen ihmisen palautumiskonsteilla ei päästä pitkälle, jos työpaikan olosuhteet ovat pielessä.
 Jos työn vaatimukset tai työolot eivät ole kunnossa, muutoksen olisi lähdettävä niiden korjaamisesta.
 Työtä voi esimerkiksi olla niin paljon, etteivät ihmiset saa työajalla töitään tehtyä ja työpäivät venyvät jatkuvasti pitkiksi. Ilmapiirissä voi olla ongelmia. Aikataulut saattavat olla niin tiiviitä, että työntekijöillä on jatkuva kiire tehtävästä toiseen.
 Eri aloilla ja eri työpaikoilla kuormitusta aiheuttavat asiat vaihtelevat. Yleinen kuormitusta lisäävä asia on Virtasen mukaan se, että viestinnän pelisäännöt ovat työpaikoilla epäselviä. Pitääkö viestejä seurata työajalla koko ajan? Entä työajan jälkeen?
 – Olisi hyvä olla aika selvät sävelet siitä, milloin pitää olla tavoitettavissa.
 Kun monilla työpaikoilla lähityö nyt lisääntyy, Anniina Virtasen mukaan olisi hyvä yhdessä pohtia, miten palautumista siellä tuetaan. Työpäivän aikana yksi tärkeimmistä palautumista edistävistä asioista ovat tauot.
 – Pitäisi olla mahdollista, että taukoja voi pitää, Anniina Virtanen sanoo.
 Palautuminen kannattaa muistaa silloinkin, kun asiat ovat hyvin
 Oodi-kirjastossa käyminen on kuin miniloma, sanoo fysioterapeutti Antti Arffman. Siellä piipahtaminen irrottaa ajatukset muista asioista. Hän on aloittelemassa uudestaan fysioterapeutin työtään Suomessa usean ulkomailla vietetyn vuoden jälkeen. Janne Lindroos / Yle
 Muutamakin lomapäivä arjen keskellä irrottaa usein mielen työasioista ja auttaa voimavarojen palautumisessa.
 Palautumisen jättäminen pelkästään lomien varaan ei kuitenkaan ole pidemmän päälle hyvä ratkaisu. Loman palauttava vaikutus ei nimittäin kestä kovin pitkään.
 – Palautumista ei voi ihan hirveästi tehdä varastoon. Vaikka lomat ovat hyvä ja tärkeä asia, palautumisen hetkiä on tärkeää olla arjessakin, Anniina Virtanen sanoo.
 Virtasen mukaan psykologisen palautumisen merkitykseen havahdutaan usein siinä vaiheessa, kun ollaan pahasti stressaantuneita. Hän kannustaa kiinnittämään siihen huomiota arjessa jo silloin, kun asiat ovat hyvin.
 – Jos hyvissä ajoin havahdutaan ja osataan tunnistaa palautumisen tarpeen merkkejä jo ennen kuin tilanne on paha, monesti pienemmätkin keinot auttavat, Anniina Virtanen sanoo.
 Lue myös:
 Etätyö toi tietotyöläisen arkeen joustoa, eikä siitä haluta luopua – moni työnantaja hakee nyt mallia etätyön ja läsnäolon yhdistämiseen
 Työnantaja on nyt kiinnostunut myös unestasi ja parisuhteestasi – ja sille on syynsä, sanovat asiantuntijat

Kaiken vapaa-ajan ei pitäisi kulua työstä toipumiseen – mieli elpyy parhaiten, kun voit täysin uppoutua mieluisaan tekemiseen


Summary: Kreikka on viime aikoina vahvistanut muuriaan Turkin rajalla. Kun afganistanilaisia alkoi tänä syksynä saapua Turkkiin, se herätti maan sosiaalisessa mediassa voimakkaita reaktioita.

Turkissa maan talouskurimus ja Afganistanista tulevien pakolaisten määrä ovat tiukentaneet turkkilaisten suhtautumista pakolaisiin ja siirtolaisiin.
 Afganistanilaisten maahantulon on arvioitu lisääntyvän sitä mukaa, kun äärijärjestö Talibanin paine Afganistanissa kasvaa.
 Kreikka puolestaan on viime aikoina vahvistanut muuriaan Turkin rajalla estääkseen afganistanilaisten pääsyn Euroopan unioniin. EU toisaalta odottaa myös Turkin estävän siirtolaisten kulkua.
 Kun afganistanilaisia alkoi tänä syksynä saapua Turkkiin, se herätti maan sosiaalisessa mediassa voimakkaita reaktioita. Esimerkiksi Twitterissä trendasivat aiheena pakolaisvastaiset iskulauseet ja myös turkkilaiset julkisuuden henkilöt ottivat kantaa pakolaisia vastaan.
 Turkkilaisen Göcmen Dayanisma Dernegi -siirtolaisjärjestön johtaja  Hatice Ödemis  sanoo, että kukaan ei tiedä tarkalleen, kuinka monta afganistanilaista on saapunut Turkkiin tai kulkenut maan kautta muualle Talibanin saatua lisää valtaa Afganistanissa.
 – Joidenkin tutkimusten mukaan tämä luku on noin 300 000, hän arvioi STT:lle.
 Uusi siirtolaissopimus tulossa?
 Ödemis sanoo, että afganistanilaiset eivät ole kovin näkyvillä Turkissa. Hänen mukaansa he pitävät Turkkia yleensä kauttakulkuväylänä ja suurin osa heistä saapuu Turkkiin mennäkseen Eurooppaan.
 Ödemis uskoo, että Eurooppa on tietoinen tästä tilanteesta ja haluaa tehdä uuden siirtolaissopimuksen Turkin kanssa.
 – He (EU) haluavat sisällyttää afganistanilaisia siirtolaisia sopimukseen, joka aiemmin koski Syyrian pakolaisia, ja he ovat valmiita antamaan Turkille, mitä tämä haluaa tässä asiassa, Ödemis sanoo.
 EU:n ja Turkin sopimuksessa vuonna 2016 sovittiin muun muassa, että Turkki tehostaa valvontaa EU:n rajalla.
 Sopimuksen mukaan jokaista Kreikan saarilta Turkkiin palautettua syyrialaista kohden EU:n jäsenmaat sitoutuivat ottamaan yhden syyrialaispakolaisen Turkista.
 Vihaviesteistä väkivaltaan
 Ödemis sanoo, että Turkin talouskriisi on aiheuttanut vihamielisyyttä siirtolaisia kohtaan. Sosiaalisessa mediassa jaetut perusteettomat uutiset ja rasistiset viestit ovat johtaneet jopa väkivaltaan pakolaisia kohtaan.
 Ödemis kertoo esimerkin elokuulta pääkaupunki Ankarasta.
 – Siitä tuli yhtäkkiä joukkohyökkäys ja syyrialaisten talot ja kaupat ryöstettiin, monia syyrialaisia hakattiin, heidän talonsa poltettiin.
 Turkkilaisen Metropoll-tutkimusyrityksen elokuussa tekemän kyselytutkimuksen mukaan 67 prosenttia Turkin kansalaisista sanoo, että rajat olisi suljettava pakolaisilta.
 Kyselyn mukaan pääministeripuolue AKP:n ja parlamentissa olevan äärioikeistolaisen MHP:n äänestäjät ovat pääosin sitä mieltä, että jos afganistanilaisia siirtolaisia päästetään maahan, he näkevät puolueensa kielteisessä valossa.
 Kyselyyn vastasi yli 1 700 turkkilaista yhteensä 28 eri kaupungista.
 Ödemis kertoo, että siirtolaisilla on viime aikoina ollut esimerkiksi vaikeuksia päästä sairaalahoitoon.
 Hän näkee joidenkin pakolaisten olevan ikään kuin panttivankeja, koska esimerkiksi raskaana olevat naiset joutuvat synnyttämään laittomilla klinikoilla. Tämä aiheuttaa suuren terveysriskin sekä äideille että vauvoille.
 Lue myös:
 Afganistanissa puoli miljoonaa ihmistä voi lähteä pakoon loppuvuonna – Pakistanin lähettiläs Ylelle: Älkää jättäkö meitä hoitamaan tilannetta yksin  (6.9.)
 Turkki varautuu afganistanilaisten pakolaisten tuloon sulkemalla heiltä rajansa  (27.8.)
 Pakolaisuus Afganistanista on kysymysmerkki – naapurimaat Pakistan ja Iran ovat kovimmassa paineessa  (24.8.)
 Geneven pakolaissopimuksen solmimisesta 70 vuotta: Katso kuvat ja luvut maailman pakolaistilanteesta  (28.7.)

Pakolaisvastaisuus kasvaa Turkissa: Talouskriisi tiukentanut suhtautumista, samaan aikaan Afganistanista tulijoiden määrä kasvaa


Summary: Kirkon saamelaisasioiden sihteeri Erva Niittyvuopio haluaa selvittää, miksi kirkko on ollut myötämielinen saamelaisten vainajien hautarauhan rikkomiseen tieteellisten tutkimusten takia.

1930-luvulla kaivettiin monenkymmenen saamelaisvainajan luut Inarijärven Hautuumaasaarelta, inarinsaameksi Jaamišsuálui. Nämä jäänteet kaivettiin opetusministeriön pyynnöstä suomalaisen tiedeakatemian antropologisen toimikunnan tutkimusta varten.
 Kirkon saamelaisasioiden sihteeri  Erva Niittyvuopio  on selvittänyt kirkon osuutta näihin tapahtumiin artikkelissaan  Saamelaisten jäänteet ja kirkon rooli , joka julkaistiin kulttuurilehti Kaltiossa.
 Niittyvuopion selvityksen mukaan evankelis-luterilainen kirkko on ollut vahvasti tukemassa jäänteiden kaivamista tutkimuskäyttöön. Arkistolähteiden kautta ilmenee, miten tuomiokapituli ja Inarin seurakunnan silloinen kirkkoherra myöntyivät hautojen avaamiseen ja vainajien jäänteiden luovuttamiseen tutkimuskäyttöön.
 Oulun piispa  Jukka Keskitalon  mielestä asian perusteellinen selvittäminen on tärkeää. Hänen mukaansa kirkon toimia 1930-luvun tapahtumissa on tarkasteltava uudestaan.
 – Kirkon tuolloinen päätös luvan antamisesta kaivauksiin heijastelee valitettavasti 1930-luvulla vallinnutta ajattelua. Kirkon ohella tiedeyhteisön on syytä käydä kriittisesti läpi tuolloista toimintaansa ja sen taustalla olleita arvoja, sanoo piispa Jukka Keskitalo Oulun tuomiokapitulin tiedotteessa.
 Tulevaisuuden kannalta välttämätöntä selvittää asian taustat
 Erva Niittyvuopiota kiinnostaa, miksi kirkko ei ole 1930-luvulla huomioinut hautarauhan kunnioittamista ja miksi kirkko on lähtenyt tällaiseen tutkimukseen mukaan.
 – Kun ensimmäistä kertaa luin näitä papereita Suomen kansallisarkistossa ajattelin, että tämä on hyvin kivulias asia. Se nosti esiin erittäin ikäviä tunteita ja surua siitä, mitä on tapahtunut, mutta on hyvä puhua myös siitä, että kirkko vihdoin tunnustaa nämä tapahtumat.
 Erva Niittyvuopio haluaa selvittää asian nyt, kun myös saamelaisten totuus- ja sovintoprosessi on ajankohtainen. Hänestä asian selvittäminen on välttämättömänä yhteisen rauhallisen tulevaisuuden rakentamisen kannalta. Kirkon toimista tarvitaan yhä lisää tutkimusta, sanoo Niittyvuopio.
 – Tutkimukseen pitäisi myöntää rahaa, jotta voisimme selvittää yhteistä taustaamme ja historiaamme. Kirkko voisi tukea työtä samalla tavalla kuin Ruotsin kirkko. Siellä on myönnetty varoja tutkimukseen saamelaisten ja kirkon suhteesta.
 Saamelaisvainajien jäänteistä koostunut kokoelma on ollut Helsingin yliopiston anatomian osastolla hallussa vuosikymmeniä, kunnes 1990-luvulla palautettiin ja haudattiin ensimmäiset jäänteet uudestaan Inariin. Loput jäänteet palautettiin Inariin vuonna 2001 ja niitä on hallinnoinut siitä lähtien saamelaismuseo Siida ja saamelaiskäräjät.
 Saamelaismuseo ja saamelaiskäräjät ovat jo muutaman vuoden käyneet keskustelua siitä, miten jäänteet tulisi haudata uudestaan arvolleen sopivalla tavalla. Ensi vuoden elokuulle on nyt suunnitteilla tilaisuus, jossa tämä prosessi viedään loppuun ja loputkin vainajat pääsevät takaisin haudanlepoon.
 Lue lisää:   Vuosikymmeniä museossa lojuneet saamelaisvainajat pääsemässä viimein haudanlepoon – Saamelaismuseosäätiö haluaa haudata vainajat arvokkaasti

Kirkko tutkii omaa osuuttaan saamelaisvainajien jäänteiden kaivamisista 1930-luvulla – jäänteet on tarkoitus haudata uudelleen ensi kesänä


Summary: Palkka-avoimuustyöryhmän työ on taas jäämässä erimieliseksi. Työntekijäpuoli haluaa lisätä palkkojen avoimuutta, työnantajapuolen mielestä kyse on urkinnasta, kirjoittaa taloustoimittaja Heikki Valkama.

Haluaisitko kertoa palkkasi kaikille työkavereillesi?
 Rahasta puhuminen on työpaikoilla monille hankalaa. Tunnistan sen itsekin.
 Ilmiö on jännä. Rahasta, menestyksestä, sijoittamisesta ja ansaitsemisesta puhutaan yhä enemmän. Henkilökohtaista taloutta ja sijoittamista koskevia kirjoja ja podcasteja näyttäisi syntyvän koko ajan lisää. Samaan aikaan henkilökohtaisista, siis omista tuloista puhuminen ei ole kovin suosittua.
 Kiinnostava tapaus tuli esiin, kun ystäväni haki työpaikkaa. Palkasta ei työpaikkailmoituksessa sanottu mitään. Kun ystäväni soitti ilmoituksessa olevaan numeroon ja kysyi, työnantaja kertoi, että palkasta puhutaan sitten toisen haastattelukierroksen jälkeen.
 Hallitus asetti työryhmän ajamaan palkka-avoimuutta
 Palkka-avoimuus on aihe, joka puhuttaa tasaisin väliajoin. Piakkoin raporttinsa jättää asiaa pohtinut palkkatasa-arvotyöryhmä.
 Ylen tietojen mukaan työryhmä ehdottaa sitä, että syrjintää epäilevä työntekijä voisi esityksen mukaan pyytää toisten työntekijöiden palkkatietoja. Ajatus on vähentää palkkasyrjintää.
 Kiinnostavaa on, että työnantajat ja työntekijät ovat totaalisen erimielisiä palkkatyöryhmässä. Työntekijäpuoli haluaa lisätä palkkojen avoimuutta, työnantajapuolen  mielestä kyse on urkinnasta.
 Elinkeinoelämän keskusliitto lähti ovet paukkuen koko työryhmästä jo lähes vuosi sitten.
 Aiemminkin vastaavan työryhmän työ on ollut erimielistä. Edellinen palkka-avoimuustyöryhmä jätti loppuraporttinsa vuonna 2019. Sen asetti silloinen perhe- ja peruspalveluministeri  Annika Saarikko.  Työ ei vienyt kovin pitkälle: “Näkemykset palkka-avoimuuden kehittämisestä jakaantuivat työryhmässä. Loppuraporttiin on koottu työryhmän osapuolten näkemykset palkka-avoimuutta koskevan lainsäädännön mahdollisista muutostarpeista perusteluineen sekä työryhmässä esitetyt kehittämisehdotukset”, raportin päätteeksi todettiin.
 Mikä palkasta ja rahasta puhumisessa on niin vaikeaa? Kiinnostavaa on, että esimerkiksi valtiolla palkkaluokat ovat jo nyt avoimia. Jokainen poliisi ja neuvotteleva virkamies tietää, mitä kollega suunnilleen ansaitsee. Eri virastoista on saatavilla palkkataulukot, joista voi tarkistaa, missä summissa palkka liikkuu.
 Suomessa rahasta ei kerrota työhakemuksessa
 Oma kokemukseni on, että esimerkiksi amerikkalaiset tai japanilaiset ystäväni ovat paljon auliimpia kertomaan sen, mitä he ansaitsevat.
 Tässä on myös maiden välinen ero.
 Yhdysvalloissa ja esimerkiksi Britanniassa työpaikkailmoituksissakin kerrotaan jonkinlainen palkkasumma. Suomessa tämä ei ole kovin tavallista.
 Kävin tätä tekstiä varten katsomassa tuoreita työpaikkailmoituksia, joissa haettiin rengasasentajaa, hitsaajaa, seurakuntamestaria, ICT-specialistia ja toimistotyöntekijää.
 Vain seurakuntamestarin palkka oli kerrottu. (Lohjan seurakunta haki seurakuntamestaria hoitamaan esimerkiksi kiinteistöjä. Palkkana oli työkokemuksesta riippuen se oli noin 2176–2428 euroa.)
 Palkka-avoimuus jakoi ihmisiä Ylen kyselyssä helmikuussa. Vastaajista 43 prosenttia oli sitä mieltä, että palkkojen pitäisi olla avoimia, kun taas 39 prosenttia vastusti avoimuutta. Varsinkin hyväpalkkaiset halusivat pitää tietonsa piilossa.
 Tämä on kiinnostavaa siksikin, että palkka kertoo arvostuksesta. Onko arvostuksen näyttäminen parempituloisista vaivaannuttavaa? Vai pelätäänkö kateutta, että joku ajattelee, tuo ei kyllä tuota palkkaansa ansaitse? Tai toisinpäin. Pelätäänkö, että palkan kertominen näyttää, kuinka vähän sitä arvostusta oikeastaan on?
 Tämän vuoden aikana olen vieraillut parissakin yrityksessä, jossa palkat ovat avoimia. Ja työntekijät ovat tyytyväisiä. Perustelu on ollut se, että on hyvä tietää avoimesti, mitkä tekijät palkan määrittelevät.
 Lue myös:
 Epäiletkö palkkasyrjintää? Kohta voit pyytää työkaverisi palkkatiedot, jos työryhmän ehdotus toteutuu
 Yle selvitti: Näin kunnat salaavat asioita – konsultin liikesalaisuuksia, johtajan antelias sopimus, valtuutettujen ja viranhaltijoiden riitoja

Analyysi: Rahasta puhuminen on työpaikoilla hankalaa – eivätkä työntekijät ja työnantajat ole löytäneet yhteistä näkemystä vuosien yrittämisestä huolimatta