Summary: Kolmea valkoista miestä syytetään mustan Ahmaud Arberyn surmasta. Jopa tuomari arvioi, että valamiehistön valinnassa tuntuu tapahtuneen tahallista syrjintää.

Yhdysvalloissa alkoi perjantaina kohua herättänyt oikeudenkäynti, jossa käsitellään mustan lenkkeilijän, 25-vuotiaan  Ahmaud Arberyn   surmaa .
 Kohua on aiheuttanut muun muassa se, että yli kaksi viikkoa kestäneen valamiesten valintaprosessin jälkeen 12 jäsentä käsittävään valamiehistöön päätyi vain yksi musta henkilö. Valintaprosessi johti syytöksiin ihonväriin perustuvasta syrjinnästä.
 Jopa Georgian osavaltion korkeimman oikeuden tuomari  Timothy Walmsley  arvioi, että valamiehistön valinnassa tuntuu tapahtuneen tahallista syrjintää. Tästä huolimatta hän antoi oikeudenkäynnin edetä suunnitellusti.
 Syytteessä on kolme valkoista miestä.
 Vasta surmavideo kirvoitti pidätykset
 Oikeudenkäynnin alkamispäivänä syytäjät näyttivät osana omaa alkupuheenvuoroaan videon, jossa näky Arberyn ampuminen juoksulenkillä viime vuoden helmikuussa, kertoi  CNN .
 Video julkistettiin toukokuussa 2020, ja se herätti maanlaajuista raivoa. Videolla Arbery juoksi kohti pysähdyksissä ollutta lava-autoa. Yksi kolmesta syytteessä olevasta valkoisesta miehestä oli auton lavalla ja toinen seisoi haulikon kanssa lähellä ajajan puoleista ovea.
 Ensimmäiset pidätykset Arberyn tapauksesta tehtiin vasta toukokuun alkupuolella 2020 ja vasta sen jälkeen, kun surmavideo oli jo ehtinyt kuohuttaa maata.
 Kevään lopulla tapauksen tiimoilta pidätettiin kuusikymppinen eläköitynyt poliisi ja hänen kolmekymppinen poikansa. Syytteitä sai myös kolmas, Arberyn ajojahtiin liittynyt ja ampumisen kuvannut mies.
 Miehiä on syytetty Arberyn surmasta tai osallisuudesta siihen. Huhtikuussa 2021 kolmikon kerrottiin saaneen myös viharikossyytteet tapauksen tiimoilta. Viharikoksia käsitellään erillisessä oikeudenkäynnissä, jonka on määrä alkaa helmikuussa.
 Tutkinnan yhteydessä miehet väittivät luulleensa Arberya naapurustoa tuohon aikaan piinanneeksi murtomieheksi. Miehet myös vetosivat osavaltion lakiin, jonka perusteella tavalliset kansalaiset voisivat tehdä pidätyksiä.
 Syyttäjät pyrkivät todentamaan, että Arbery oli aseistamaton, eikä hänellä ollut mitään kytköksiä murtosarjaan.
 Lue lisää:
 Entinen syyttäjä sai syytteet liittyen Yhdysvaltoja kohahduttaneeseen mustan lenkkeilijän surmaan
 Yhdysvaltalaismediat: Kolmelle miehelle viharikossyytteet maata kohahduttaneeseen mustan lenkkeilijän kuolemaan liittyen
 Yhdysvaltoja kuohuttaneesta mustan lenkkeilijän tappamisesta nostettiin murhasyytteet kahta ampujaa vastaan
 USA:ssa kohutaan mustan lenkkeilijän helmikuisesta surmasta – syyttäjä ei nähnyt perustetta ampujien asettamiselle syytteeseen

Mustan lenkkeilijän surmaa käsittelevä oikeudenkäynti alkoi USA:ssa – valamiehistön 12 jäsenestä vain yksi on musta


Summary: Itävallassa tautitapauksia on ollut keskimäärin suunnilleen kymmenen kertaa enemmän kuin Suomessa. Rajoituksia voikin olla tulossa, sanoo Salzburgissa opiskelijavaihdossa oleva Juho Korpela.

Tasaiseen eteläpohjalaiseen maisemaan tottunut  Juho Korpela , 26 lumoutui Itävallan Alpeista.
 – Minun ikkunastani eivät vuoret näy, mutta bussipysäkiltä kyllä, hän kertoo puhelimessa Salzburgista.
 Korpela on syyskuusta lähtien opiskellut journalistiikkaa Salzburgin yliopistossa vaihto-opiskelijana Tampereelta. Hän kertoo, että koronatilanteesta huolimatta vaihtoon lähtö sujui helposti.
 – Kesällä sain toisen rokotteen ja perehdyin täällä toimivaan koronapassisysteemiin. Oli helppo lähteä, kun tiesi, että täällä on vastassa melko avoin yhteiskunta.
 Opiskelijalle korona ei Korpelan mukaan näy tai tunnu käytännössä mitenkään, koronapassia tai maskeja lukuunottamatta.
 Koronapassia kysellään ravintoloissa, kirjastoissa, yliopistolla, sairaaloissa, museoissa ja teattereissa kuitenkin aktiivisesti sakon uhalla.
 Passin väärentämiseen suhtaudutaan vakavasti. Koronapassin väärentäminen vertautuu asiakirjaväärennökseen, josta voi saada 720 paiväsakkoa,  kertoo Itävallan yleisradio ORF . Ravintolan, yökerhon tai muun juhlapaikan omistaja on myös rikosvastuussa, jos sisään päästetään henkilö, jonka koronapassia ei ole tarkistettu.
 Maskipakko on julkisessa liikenteessä ja kaupoissa.
 – Siinä mielessä on ihmetyttänyt, että Suomessa käsitellään tilannetta tosi tarkkaan ja pienetkin tapausnousut uutisoidaan. Täällä mistään ei huomaa, mikä tautitilanne on. Elämä on niin normaalia kuin voi olla.
 Salzburgissa Itävallassa elämä on koronatilanteesta huolimatta normaalia, kertoo suomalainen vaihto-opiskelija. AOP
 Itävallassa ja Saksassa neljäs tautiaalto on täydessä käynnissä
 Itävallassa rekisteröitiin tänään perjantaina 9 388 uutta tartuntaa. Luku on lähes yhtä suuri kuin taudin huippuaikana melko tarkalleen vuosi sitten.
 Tuolloin maan hallinto otti käyttöön tiukkoja sulkutoimia.  Itävallan yleisradion ORF:n julkaisemasta kaaviokuvasta  näkyy, kuinka tautiluvut ovat neljään otteeseen lähteneet nousemaan mutta ne on heti saatu laskuun estämällä ihmisten liikkumista ja kohtaamista.
 Teho-osastoilla olevien potilaiden lukumäärä nousee nyt nopeasti. Vajaan yhdeksän miljoonan ihmisen Itävallassa on noin 350 koronapotilasta teho-osastoilla, kertoo  Die Presse -lehti .
 Myös Itävallan naapurissa Saksassa koronatartunnat ovat nousseet kaikkien aikojen korkeimmiksi, kertoo esimerkiksi  Frankfurter Allgemeine -lehti.
 Päiväkohtaisissa tartuntamäärissä ohitettiin jouluna 2020 tehty edellinen ennätys, kun Saksan tartuntatautien tutkimuslaitos Robert Koch -instituutti ilmoitti perjantaina 37 120  uudesta tartunnasta .
 Saksassa noin 67 prosenttia aikuisväestöstä on saanut kaksi koronarokotusta. Rokotustahti on kuitenkin romahtanut. Tällä hetkellä kolmansia annoksia eli tehosterokotteita annetaan enemmän kuin ykkös- ja kakkosrokotteita yhteensä, kertoo  Frankfurter Allgemeine.
 Itävallassa rekisteröitiin perjantaina yli 9 000 uutta koronatartuntaa. Askin Kiyagan /AOP
 "Maailma on auki"
 Itävaltaan on pandemiasta huolimatta tullut opiskelijoita eri puolilta maailmaa, ja liikkuminen maan rajojen yli on helppoa.
 Salzburgissa opiskeleva Juho Korpela on käynyt Saksan puolella, jonne on viidentoista minuutin junamatka. Rajalla ei kyselty sen enempää koronapassia kuin muutakaan passia.
 – On ollut huojentavaa, että maailma on auki pandemiasta huolimatta, hetkittäisiä vapaudentunteita esimerkiksi opiskelijabileissä. Välillä on tuntunut vähän absurdilta, että on ollut samanlaisia bileitä kuin ennen koronaa, Korpela sanoo.
 Wienissä tiukennettiin torstaina koronarajoituksia. Kauppoja suljettiin ja monet joutuivat palaamaan etätöihin.  Askin Kiyagan / AOP
 Hän uskoo, että rajoituksia on kuitenkin tulossa vielä ennen joulua. Yliopistolta tuli jo sähköpostia, jossa varoiteltiin, että etäopiskelu saattaa lisääntyä. Tällä hetkellä Korpela opiskelee etänä noin puolet kursseista, toinen puolikas sujuu lähiopiskeluna eli luennoilla.
 – Tuskin tämä nyt kuitenkaan lockdowniin menee, kun rokotettuja kuitenkin on paljon.
 Lue lisää:
 Italia vaatii koronapassia työpaikoilla – apteekit täyttyvät testiin pyrkivistä, jopa miljoonan arvioidaan jääneen pois töistä
 Viron koronatilanne pahenee ja Suomi valmistautuu auttamaan – Päätöksiä potilaiden siirtämisestä Suomeen ei ole vielä tehty

Vaihto-opiskelija elää normaalia elämää Itävallan pahenevassa koronatilanteessa: "Absurdia, että on samanlaisia bileitä kuin ennen koronaa"


Summary: Temptation Islandin tuotanto ei tiennyt kaikkien osallistujiensa rikostaustoista. Mikä on tuotantoyhtiön vastuu tilanteessa, jos sarjassa on seksuaalirikoksista syytettyjä tai pahoinpitelyistä tuomittuja ihmisiä?

Muutaman viikon kuluttua alkaa kymmenes kausi yhdessä Suomen katsotuimmassa tosi-tv-sarjassa Temptation Islandissa. Sarjassa lähetetään neljä pariskuntaa kuvitteelliselle viettelysten saarelle, jossa joukko sinkkuja koettaa vietellä heidät pettämään puolisoaan.
 Jopa neljällä ohjelmaan osallistuneella sinkulla on kerrottu olevan rikossyytteitä ja -tuomioita taustallaan. Sinkkujen rikoshistoriasta kertoi  Seiska .
 Tuomioita on annettu muun muassa huumausainerikoksista, rattijuopumuksista, pahoinpitelyistä, ryöstön yrityksistä ja liikenneturvallisuuden vaarantamisista. Lisäksi yhtä osallistujaa vastaan on nostettu syyte törkeästä raiskauksesta ja lapsen hyväksikäytöstä.
 Kysyimme asiasta Temptation Islandia tuottavan Banijay Finland -tuotantoyhtiön vastaavalta tuottajalta  Martti Sivoselta . Puhuimme Sivosen kanssa puhelimessa, minkä lisäksi hän halusi vastata kysymyksiin myös erillisellä sähköpostilla. Vastaava tuottaja toimii tuotantoyhtiössä ylimpänä toiminnan johtajana.
 Olisitteko ottaneet ohjelmaan näitä ihmisiä sen jälkeen, kun rikokset paljastuivat, jos olisitte vielä voineet valita?
 – Raskaat ja järkyttävät syytteet tulivat yllätyksenä. Törkeästä raiskauksesta syytettyä sinkkua ei olisi otettu mukaan ohjelmaan, jos syyte olisi ollut sopimuksen tekoaikaan tai kuvausten aikaan tiedossa.
 Sivosen mukaan syyte tuli julkiseksi monta kuukautta sarjan kuvaamisen jälkeen, minkä takia asiasta ei ollut tietoa sopimuksen tekoaikana.
 Toisenkin miessinkun tuomiohistoria nostettiin julkisuuteen kuvausten jälkeen. Sivosen mukaan hän kertoi haastatteluvaiheessa avoimesti taustastaan ja siitä, että tuomiot liittyvät hänen aiempaan elämäntilanteeseensa, jonka hän on jättänyt kolme vuotta sitten taakseen. Tämän jälkeen mies on tehnyt muun muassa konkreettista päihde- ja nuorisotyötä ja valistusta vastaavassa tilanteessa oleville, Sivonen huomauttaa.
 Myöhemmin kävi ilmi, että kolmaskin miessinkku on saanut tuomion rattijuopumuksesta, huumausaineen käyttörikoksesta ja törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Hän osallistui kuvauksiin ehdollisen vankeuden koeajalla. Miten se on mahdollista?
 – Ehdollisen vankeuden koeajasta ei tiedetty siihen aikaan, kun osallistujien kanssa tehtiin sopimuksia.
 Osa sinkun tuomioista oli tuotannon tiedossa sopimuksen tekohetkellä, mutta koeaika ei.
 Miksi osioita, joissa esimerkiksi raiskaussyytteessä oleva henkilö esiintyy, ei leikata pois?
 – Ohjelma on edelleen leikkausvaiheessa ja sen lopullinen muoto on vasta valmistumassa.
 Yhden henkilön pois leikkaaminen tämän tyyppisestä ohjelmasta on mahdotonta, koska siinä seurataan tiiviin porukan elämää suljetussa ympäristössä, Sivonen sanoo.
 – Ymmärrämme katsojien huolen järkyttävistä teoista syytetyn henkilön osallistumisesta ohjelmaan. Ohjelman kuvaukset ovat olleet kaikille osallistujille turvalliset. Kenenkään osalta kuvauksissa ei tapahtunut mitään huolestuttavaa.
 Miten osallistujien rikostaustaa selvitetään?
 Osallistujien taustat pyritään selvittämään huolellisesti castingin eli osallistujien valinnan aikana niin laajasti kuin se on juridisesti mahdollista.
 Lisäksi osallistujien kanssa käydään tuotantovaiheessa useita haastatteluja, ja he vakuuttavat sopimuksella antamansa tietojen oikeellisuuden.
 Miten osallistujien turvallisuus taataan melko seksuaalissävytteisen ohjelman kuvausten aikana?
 Ohjelman kuvausten aikana henkilökuntaa on paikalla 24 tuntia vuorokaudessa.
 Kameroita on "saarella" ympäriinsä, ja tuotanto seuraa tapahtumia läheltä koko ajan ja on koulutettu puuttumaan, mikäli tilanne sitä vaatisi, Sivonen kertoo.
 Keväällä julkaistussa Ylen MOT:n  laajassa selvityksessä  Temptation Island -kuvauksista paljastui lukuisia epäkohtia: osallistujien taustoja ei muun muassa juurikaan selvitetä ja osallistujille tarjottu henkinen apu oli vähäistä. Haastateltavat kertoivat myös, että heitä kuvattiin vastoin lupauksia sekä kehotettiin humalassa harrastamaan seksiä.
 Hakeutuuko rikostaustan omaavia ihmisiä ohjelmaan mukaan jotenkin erityisen paljon?
 – Ohjelmaan hakeutuu normaaleja, suomalaisia nuoria ihmisiä erilaisine vahvuuksineen ja vajavaisuuksineen, Sivonen sanoo.
 Mitä Temptation Islandin tuotannossa aiotaan tehdä, ettei näin käy jatkossa?
 – Jokainen osallistuja on yksilö, jonka osallistuminen ohjelmaan harkitaan tapauskohtaisesti, Sivonen sanoo.
 Ylen MOT-toimitus käsitteli  tosi-tv:n nurjaa puolta  viime keväänä julkaistussa laajassa kokonaisuudessa. Jutun julkaisun jälkeen tv-yhtiöt Yle ja Nelonen kertoivat  tarkistavansa  rahoittamiensa tosi-tv-ohjelmien käytännöt ja sopimukset.
 – Ohjelman tekeminen kehittyy kausi kaudelta. Ohjelman esiintyvien hyvinvointi on ensiarvoisen tärkeää. En kommentoi asiaa enempää, Martti Sivonen sanoo.
 Voit keskustella aiheesta lauantaihin 6.11. klo 23:een saakka.

Seiska kertoi, että Temptation Islandiin osallistunutta syytetään törkeästä raiskauksesta – tuotantoyhtiö katuu nyt koko henkilön valintaa sarjaan


Summary: Vähävaraisissa perheissä myös lapset saattavat joutua osallistumaan perheen kuluihin. Tässä jutussa kolme ihmistä muistelee lapsuuden kokemuksiaan ja kertoo, millaisen jäljen köyhyys jätti.

– En kehdannut pyytää uusia farkkuja, me emme käyneet matkoilla ja kotona oli aina valtava laskupino avaamatta.
 Näin lapsuutensa köyhyydestä kertoo  Jonna , 31. Kun hän muistelee lapsuuttaan, kokemuksia värittää häpeä. Häpeä siitä, jos hän pyysi vanhemmiltaan jotain. Häpeä siitä, että pyyntöihin ei tullut koskaan myöntävää vastausta.
 Jonna ymmärsi jo pienenä, ettei muissa kodeissa eletty samalla tavalla. Ystävien elämä tuntui kaukaiselta omaan verrattuna.
 Lopulta vastuu perheen elatuksesta siirtyi myös hänen harteilleen.
 Hän ei ole ainoa, jolle on käynyt näin.
 Lapsi kantaa huolta
 Lapsiperheiden köyhyys on Suomessa valitettavan yleistä, toteaa  Liisa Partio , Mannerheimin Lastensuojeluliiton viestintä- ja varainhankintajohtaja.
 – Useampi kuin joka kymmenes suomalaislapsi kasvaa pienituloisessa perheessä. Määränä se on noin 121 000 lasta, mikä on minusta aivan liikaa.
 Partio toimii Suomen köyhyyden vastaisen verkoston EAPN-Finin lapsiperheköyhyys-työryhmän puheenjohtajana. Ryhmä pyrkii jakamaan tietoa lapsiperheköyhyydestä ja vähentämään lapsiperheköyhyyttä Suomessa.
 Köyhyys ja raha-asiat eivät jää vähävaraisissa perheissä vain vanhempien huoleksi. Liisa Partio kertoo, että lapsi huomaa perheen rahatilanteen, vaikka siitä ei puhuttaisi ääneen.
 Sama havainto käy ilmi myös Pelastakaa Lapset ry:n teettämässä kyselyssä, jossa kysyttiin 12–17-vuotiaiden kokemuksia perheen taloudellisesta tilanteesta ja hyvinvoinnista.
 – Jopa päiväkoti-ikäiset tunnistavat, millaisia tavaroita ja vaatteita muilla on.
 Jos rahan puute on puheenaiheena kotona, moni lapsi kantaa huolta siitä, miten perheen käy ja saadaanko esimerkiksi vuokra maksettua ajoissa.
 – Usein lapsi ei uskalla pyytää asiaa, jota tarvitsisi oikeasti, koska ei halua aiheuttaa vanhemmilleen huolta ja harmia.
 Partio kertoo, että erityisesti ulkopuolisuuden kokemus on tyypillistä vähävaraisen perheen lapselle. Kun lapsi ei voi tehdä samoja asioita kuin muut, esimerkiksi harrastaa rahan takia, hän jää ulkopuoliseksi.
 Myös sosiaalinen elämä vaikeutuu. Juhliin ei voi mennä  ilman sopivia vaatteita tai lahjoja , eikä esimerkiksi elokuvissa tai kahvilassa käyminen ole vähävaraiselle lapselle mahdollista.
 Kysyimme  verkkosivullamme  lukijoiden kokemuksia lapsuuden tilanteista, joissa he ovat joutuneet osallistumaan perheen kuluihin. Tässä jutussa kolme vastanneista kertoo tarinansa. He eivät esiinny omilla nimillään aiheen arkaluontoisuuden takia.
 Tunteiden pesusieni
 Jonna otti vastuuta perheen taloudesta hyvin nuorena. Se vei kaiken ajan, eikä hänellä ollut harrastuksia.
 Jonna kertoo syntyneensä vuonna 1989, juuri ennen lamaa, jonka hän kokee vaikuttaneen perheeseensä suuresti. Lisäksi vanhempien henkilökohtaiset ongelmat ja alkoholismi vaikuttivat taloudelliseen tilanteeseen.
 Jonna yritti parhaansa mukaan olla kiltti ja helppo lapsi. Perheen vanhimpana hän hoiti sisaruksiaan ja yritti suojella heitä perheen köyhyydeltä.
 – Olen ollut sellainen tunteiden pesusieni. Olin ainoa, joka kantoi perheestämme vastuuta.
 Eniten Jonna kokee joutuneensa luopumaan koulutuksesta. Hän jätti lukion kesken toisena vuotena, sillä vanhemmilla ei ollut varaa lukiokirjoihin.
 Opiskelun sijaan Jonna päätyi elättämään perhettään.
 – Tein välillä kahtakin työtä ja 10-tuntisia päiviä. Kotoa tuli selkeä viesti, että minun täytyi osallistua kustannuksiin.
 Jonna kertoo, että hänen pikkusiskonsa ei edes pyrkinyt lukioon nähtyään, kuinka vaikeaa kirjojen ostaminen oli.
 Nyt kolmekymppisenä Jonna kokee, että vanhempien käytös oli taloudellista väkivaltaa.
 – Olen katkera siitä. Kun on yhteiskunta, jossa on mahdollista kouluttautua, tuntuu äärimmäisen pahalta, että vanhemmat antoivat minun hukata mahdollisuuteni ja vaativat siitä vielä osuutta, kun kävin hanttihommissa.
 Jonna kokee yhä vahvaa häpeää siitä, ettei hänestä tullut kouluttautunutta. Hän kertoo, että lapsuuden huono rahatilanne on vaikeuttanut elämää myös aikuisuudessa.
 – Olen sitä pikavippien sukupolvea, joka onnistui hoitamaan luottotietonsa pois päiväjärjestyksestä. En saanut hyvää taloudellista kasvatusta. Ei kukaan ole opettanut minulle rahankäytöstä mitään.
 Missä menee raja?
 Liisa Partio Mannerheimin Lastensuojeluliitosta kertoo, että on yleistä, ettei köyhän perheen lapsi saavuta esimerkiksi koulutuksessa samoja asioita kuin hyvätuloisemman perheen lapsi.
 – Köyhyys voi vaikuttaa niin, ettei lapsi koe olevansa samalla viivalla kuin muut. Hän ei uskalla haaveilla asioista, koska ne eivät hänen mielestään voi koskea häntä.
 Partio toivoisi, että lapsi saisi olla lapsi eikä joutuisi huolehtimaan perheen taloudesta.
 – Kun perheessä on tosi tiukkaa, myös lasten ansaitsemille rahoille olisi usein käyttöä. Ne ovat kuitenkin lasten rahoja, Partio sanoo.
 Hänen mielestään rahankäytön opettaminen lapselle on järkevää, mutta se, että lapsi joutuu esimerkiksi ostamaan perheelle ruokaa, on väärin.
 Lähtökohtaisesti vanhemmalla on elatusvelvollisuus lapsestaan, eli lapsen ei tulisi itse joutua hankkimaan vaatteitaan, ruokaa tai muita välttämättömiä asioita.
 Näin kuitenkin tapahtuu.
 Perheen ruokabudjetista huolehtiminen oli lapsuudessa arkipäivää esimerkiksi  Jaakolle .
 Pullorahoilla jauhelihaa
 Kun Jaakko, 27, oli ala-asteella, hänen vanhempansa erosivat. Keskiluokkainen omakotielämä vaihtui kunnan kerrostaloasuntoon äidin kanssa.
 Kotona lapsia hoitaneen äidin oli vaikea päästä takaisin työelämään, ja rahaa saatiin lähinnä valtion tukina.
 Jos Jaakko tarvitsi jotain isompaa, kuten sukset tai polkupyörän, sitä piti pyytää isältä. Lomamatkoja tehtiin vain isän kanssa, ja äidin luona joululahjat tulivat joulukeräysten kautta.
 Aukaisemattomat laskut kertyivät kaappiin, johon äiti ei olisi halunnut Jaakon kajoavan.
 – Muistan yhden päivän, jolloin meillä ei ollut rahaa ruokaan eikä kotona ollut mitään syötävää. Lähdin etsimään tyhjiä pulloja ja rahaa maasta, jotta olisin saanut ostettua jauhelihapaketin, hän kertoo.
 Muisto näyttäytyy aikuisiällä eräänlaisena lähtöpisteenä muutokselle lapsesta vastuunkantajaksi. Yläasteella Jaakko pyysi äidiltään ruokabudjettia ja alkoi hoitaa perheen ostokset ja ruoanlaiton.
 – Koin, että minun tuli ottaa se kotoa puuttuva miehen rooli ja alkaa huolehtia siitä, että ruokaa on riittävästi.
 Lopulta Jaakko alkoi käyttää perheensä kuluihin myös omia rahojaan.
 – Tuntui hassulta lukea uutisista, että useissa perheissä lapsilisät laitetaan säästöön. Meillä kaikki meni käyttöön, ja niin luulin asioiden menevän muissakin perheissä.
 Jaakko kertoo, että hänellä on nykyään aina kaapissa vähintään kuukauden ruoat, mutta toisaalta hän kokee olevansa impulsiivinen rahankäyttäjä.
 Taloudellinen tilanne on epävarma, minkä takia elämäntilanteen muuttumisesta on vaikea haaveilla.
 – On vaikea olla, jos en tiedä varmasti, mistä rahaa tulee seuraavaksi kuukaudeksi ja saanko pidettyä katon pääni päällä. En uskalla yrittää opiskelua, sillä en tiedä, miten opinnoista selviäminen tai niissä epäonnistuminen vaikuttaisi toimeentulooni.
 Lapsuuden kokemukset voivat myös saada ihmisen taistelemaan kaikin keinoin köyhyyttä vastaan. Näin on elänyt  Sonja .
 Opinnoilla kauas köyhyydestä
 27-vuotias Sonja on korkeakoulutettu ja hyvätuloinen. Mutta niin ei ole aina ollut.
 Hänkin kasvoi yksinhuoltajaperheessä. Taloudellinen tilanne oli huono, vaikka molemmat vanhemmat olivat töissä.
 Kotona rahasta puhuttiin, mutta aina puutteen kautta.
 – Vanhemmat keskustelivat jatkuvasti elinkustannuksistani. Jokaisen kulun kohdalla päätettiin, kumpi maksaa mitäkin, Sonja kertoo.
 Sonja joutui maksamaan osan hygieniatuotteistaan itse. Hän kertoo ostaneensa myös ruokaa omilla rahoillaan, jotta välttyi pyytämästä rahaa vanhemmiltaan.
 – Olisin toivonut, että ei olisi ollut niin vaikeaa pyytää ihan perusasioita.
 Sonja muistaa halunneensa leirille teini-ikäisenä. Leirin hinta nousi kuitenkin esteeksi kokemukselle.
 Myös koulun yhteiset laskettelureissut jäivät kokematta. Lukiokirjat Sonja maksoi suurelta osin itse kesätyörahoillaan.
 Hän päätyi yliopistoon asti ja suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon vaikeasta lapsuudestaan huolimatta.
 – Uskon, että lapsuuteni köyhyydellä on ollut vaikutusta valintoihini. Olen valinnut konkreettisen alan ja konkreettisia kursseja. Lukion jälkeen minulle oli tärkeä valita opintopolku, joka ei johtaisi köyhyyteen.
 Nuoruuttaan miettiessä Sonja kertoo, että itse ansaitun rahan käyttö perustarpeisiin tuntuu ikävältä. Kuten kuka tahansa nuori, hän olisi mieluummin säästänyt omat kesätyörahansa kuin laittanut ne lukiokirjoihin.
 Vaikka Sonja tienaa omien sanojensa mukaan nykyään hyvin, raha on yhä kipeä asia. Parinkymmenen euron ostokset ovat aina harkinnan takana.
 – Opin käyttämään rahaa järkevästi, mutta se on yhä asia, jota pitää aina säästää ja haalia.
 Voit keskustella aiheesta lauantaihin 6.11. klo 23:een asti.
 Lue myös :
 Mirkku Salo katkaisi perheensä huono-osaisuuden ketjun – myös Merja-äiti kertoo oman tarinansa
  Minna Rautiolla on koira, auto ja Marimekon verhot – vuonna 2019 tavara ei kuitenkaan tarkoita, että olisi rahaa ruokaan

Kolme nuorta aikuista kertoo lapsuudesta, jossa rahaa ei ollut ikinä itselle: "Olin ainoa, joka kantoi perheestämme vastuuta"


Summary: Kansallisesta traumasta pitäisi puhua aiempaa monipuolisemmin, sanoo Laman lapsista kirjoittanut Sanna Kajander-Ruuth.

Lama jäljet näkyvät edelleen kokonaisessa sukupolvessa. Kun 1990-luku alkoi, Suomi koki jotain, mitä länsimaissa ei ollut nähty: talous syöksyi pahemmin kuin koskaan sotien jälkeen, konkurssit ajoivat yrittäjiä itsemurhiin ja työttömänä oli pahimmillaan yli 500 000 ihmistä.
 Monet 1990-luvun laman kokeneet lapset häpeävät edelleen sitä, mitä heidän perheessään tuolloin tapahtui. Näin sanoo  Sanna Kajander-Ruuth , joka on kirjoittanut kirjan Laman lapset – Mitä meille tapahtui?
 Sanna Kajander-Ruuth  Henrietta Hassinen / Yle
 Lamaa on toimittaja-tietokirjailija Kajander-Ruuthin mukaan tutkittu ja käsitelty, mutta ei vielä kunnolla sen rankasti kokeneiden lasten näkökulmasta.
 Koitko itse 1990-luvun laman? Miten muistat sen ajan? Tämän artikkelin keskusteluosiossa voit jakaa ja pohtia lamamuistojasi.
 Kun lama iski vuonna 1991, Sanna Kajander-Ruuth oli teini.
 Hän painottaa useaan otteeseen sitä, ettei ole itse lamasta pahiten kärsineiden joukossa.
 – En väitä, että tarinani on traaginen tai vaikea kuten kirjaani haastatelluilla, mutta muistan sen ajan ankeuden ja näköalattomuuden, hän sanoo.
 Hän kertoo, että ymmärsi vasta jälkeenpäin sen, kuinka kuormittunut hänen oma isänsä oli lama-aikana.
 Isä oli virkamies, Alkossa töissä. Äiti pitkään kotiäitinä.
 Suomi rojahti lamaan tasan 30 vuotta sitten – Osaavatko poliitikot ja pankkiirit hoitaa uusinta talouskriisiä yhtään paremmin?
 Isän työpaikalla oli paine siitä, että alkoholia piti myydä niin paljon kuin mahdollista, jotta valtion kassaan saataisiin rahaa. Se näkyi Kajander-Ruuthin mukaan hänen isässään väsymyksenä ja työuupumuksena.
 – Isä koki, että hänellä ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin tehdä vuosia ilotonta työtä.
 1990-luvun lama leikkasi kotitalouksien kulutusta jopa 13 prosenttia, kertoo Tilastokeskus. Pekka Sipilä / Yle
 Lapset soittavat nokkahuilua musiikin tunnilla luokkahuoneessa vuonna 1990. Seppo Nykänen
 Suomessa 1980-luvulta lähtien suosiota keräsivät pienet mopot, kuten Honda Monkey ja Suzuki PV. Nuoria mopojen kanssa vuonna 1990. Jukka Kuusisto
 1. Lamakokemus vaikuttaa edelleen “laman lapsiin”
 Jokainen Sanna Kajander-Ruuthin kirjaansa haastattelema henkilö oli jollain tavalla selviytyjä. Silti lamakokemus vaikuttaa heissä edelleen.
 Tavallista on, että laman kokeneet pelkäävät riskejä. Perusturvallisuuden horjuminen tekee sen, että huoli jää, vaikka ympäristö muuttuisi, hän sanoo.
 – Omassa talousajattelussaan laman kokeneet varmistelevat ja ovat huolissaan. Työpaikan pysymiseen ei luoteta. Tai rahan riittämiseen.
 Osa taas suhtautuu rahaan holtittomasti. Kun sitä on, se tuhlataan pois. Pelko on, että pian varaa ei enää ole.
 Asuntonäyttö vuonna 1992. Juha-Pekka Inkinen
 Esimerkiksi ensiasunnon osto ja velanotto on ollut haastattelujen perusteella lamassa kasvaneille – tai siis lamasta kärsineille – iso kynnys.
 – Itsekin olen aina ollut kuuliainen työntekijä. Minulla on sellainen olo, että työpaikka on arvokas ja tärkeä, ja siitä pitää kiinni. Suurten ikäluokkien lapsina me 1970-luvulla syntyneet kasvoimme työeetokseen: harva meistä lähti Balille etsimään itseään, Kajander-Ruuth sanoo.
 Vuonna 1993 Kajander-Ruuth aloitti opinnot Helsingin yliopistossa.
 – Meille aika suoraan sanottiin historian laitoksella, että ette tule ikinä saamaan työpaikkoja tai virkoja.
 Laman perintö näkyy edelleen siinä, että tutkimusten mukaan suomalaiset ovat muita pohjoismaalaisia haluttomampia perustamaan yrityksiä.
 Työttömien mielenosoitus eduskuntatalon edessä Helsingissä marraskuussa 1993. Pekka Sipilä / Yle
 Ruokalista vuodelta 1992:
Ma Jauhelihakastike, makaroni, tuoresalaatti
Ti Hernekeitto, tumma leipä
Ke Juustopihvit, ruskea kastike, perunat, porkkana-ananassalaatti
To Kirjolohikiusaus, punajuurisellerisalaatti
Pe Maksaohukaiset, perunasose, kaalipuolukkasalaatti Derrick Frilund / Yle
 Erotiikkaravintola King's Kakadun mainoskyltti ja valomainos Iso-Roobertinkadulla uudenvuodenpäivänä 1991. Juha-Pekka Inkinen
 2. Moni perhe vaikenee edelleen
 Monessa perheessä laman aiheuttamista tragedioista ei ole puhuttu.
 – Iso osa laman vaikeimmin kokeneista oli pienyrittäjäperheitä. Vaikeina vuosina saatettiin puhua vähän vahingoniloiseen sävyyn, että pörssikeinottelijat saavat nyt nenilleen, mutta se ei pitänyt paikkaansa. Pienyrittäjät, jotka päätyivät ottamaan halpoja valuuttalainoja ostaakseen koteja ja kehittääkseen yrityksiään, olivat usein niitä, jotka kärsivät eniten, Kajander-Ruuth sanoo.
 Kun yrittäjälle tuli ongelmia, ne heijastuivat koko sukuun. Monet takasivat ristiin lainoja ja koko suku joutui taloudelliseen ahdinkoon.
 Valuuttoihin sidotut lainojen korot nousivat pilviin. Toisaalta työttömyys iski monella alalla. Suomessa oli hetkellisesti yli 500 000 työtöntä.
 Perheissä vaikeudet saivat vanhemmat riitelemään, moni tarttui pulloon. Tuli avioeroja ja välirikkoja, sairauksia.
 – Nämä tarinat olivat usein samantyyppisiä. Ihmiset eivät hakeneet tai saaneet apua yhteiskunnalta, vaan turvautuvat perinteiseen kossua Alkosta -apuun.
 Monella lapsella ja nuorella jäi tunne, että kukaan ei auta. He kokivat sen niin, että heidän piti pärjätä yksin. Perheessä saattoi tapahtua asioita, joista perheen elämä ei koskaan, laman jälkeenkään palautunut ennalleen.
 – Saattoi olla niin, että kavereiden elämä jatkui entisellään, mutta oma elämä romahti. Eikä nähty, että muilla kävi samalla tavalla. Tämä vei heidän luottamuksensa.
 Usein vanhempien kaikki energia meni kodin säilyttämiseen tai velkojen maksamiseen. Lapset eivät kehdanneet vaivata vanhempiaan, joilla oli muutenkin vaikeaa. Kokemus oli jaettu, mutta moni koki sen yksin.
 – Kyse on tuhansista perheistä joka tapauksessa, Kajander-Ruuth toteaa.
 Kajander-Ruuthin mukaan lamakokemusten ympärillä on edelleen häpeää ja vaikenemisen kulttuuria. Monet eivät halunneet hänen kirjaansa varten tulla haastatelluiksi omalla nimellään.
 – Jotkut sanoivat, että äidille tulee paha mieli tai vanhemmat ovat vielä elossa, eikä näistä voi siksi puhua.
 – Kun näistä ei puhuta, voidaan teeskennellä, että asioita ei koskaan tapahtunut.
 Kansallisesta traumasta pitäisi puhua aiempaa monipuolisemmin. Ehkä nyt 30 vuoden jälkeen näin voidaan jo tehdäkin, Kajander-Ruuth arvelee.
 – Ehkä laman jälkeen vain haluttiin unohtaa nopeasti: kaikki halusivat Nokia-vuosina menestyä. Suomi otti kollektiivisesti uuden suunnan, että ei ryvetä tässä.
 Suomi nousi 1990-luvun loppupuolella lamasta muun muassa Nokian matkapuhelinten siivittämänä, kun Nokia kasvoi yhdeksi maailman suurimmista yrityksistä.
 Asiakas pankin tiskillä ja pankkitoimihenkilöitä työssä SYP:issä eli Suomen Yhdyspankissa 1. heinäkuuta 1991. Juha-Pekka Inkinen
 Nuori mies soittamassa puhelinkioskissa vuonna 1990. Juha-Pekka Inkinen
 Myyjä esittelee asiakkaalle televisioita myymälässä vuonna 1991. Juha-Pekka Inkinen
 Oppilaat päätteen ääressä oppitunnilla lokakuussa 1992 Hillerikujan koulussa Helsingissä.
 3. Laman voittajista ei puhuta
 Lama ei ollut kaikille sama. Laman voittajia ei ole juurikaan käsitelty, Sanna Kajander Ruuth toteaa.
 Tarinat kertovat menetetyistä kodeista, lamassa pakkomyydyistä asunnoista, joiden hinta ei kattanut edes murto-osaa veloista.
 – Mutta jokuhan sen asunnon aina osti. Ja nyt tuolloin myydyn omaisuuden hinnat saattavat olla aivan eri tasolla. Ne jotka pääsivät ostamaan lamassa pakkomyydyt asunnot halvalla, ovat olleet voittajia.
 Moni laman kokenut haastateltava toivoi yhä, että jos vain vanha koti saataisiin takaisin.
 Ne jotka laman aikaan pystyivät ostamaan ja joilla oli varaa, pystyivät hankkimaan arvoasuntoja ja yrityksiltä realisoitua omaisuutta. Tässä ei tietenkään ollut mitään laitonta, Kajander-Ruuth muistuttaa.
 Suomi jakautui voittajiin ja häviäjiin. Miksi tästä ei puhuta?
 – Yksi haastateltava kertoi pankinjohtajasta, joka järjestelmällisesti yritti etsiä niitä, joilla meni huonosti ja pyrki hankkimaan heidän asuntonsa. Kun ajat ovat poikkeukselliset, joku hyötyy aina.
 Yleisöä lasin takana jääkiekon SM-liigan Tampereen Ilveksen ja TPS:n loppuottelussa vuonna 1990. Kalle Kultala
 Koululainen tekee matematiikan harjoitustehtäviä Hillerikujan koulussa Helsingissä lokakuussa 1992. Derrick Frilund / Yle
 Mies juo olutta baarissa 1990-luvulla. Pekka Sipilä / Yle
 4. Yksi välittävä aikuinen saattaa pelastaa lapsen
 On erilainen muisto seistä haalareissa leipäjonossa kuin olla vanhempien kanssa vappupiknikillä kaivopuistossa.
 – Aikuiset helposti kuittaavat asiat niin, että kyllä lapset pärjäävät ja selviävät. Mutta lapset muistavat paljon enemmän kuin aikuiset haluavat ajatella. Saattaa olla niin, että trauma kestää kymmeniä vuosia. Jäljet ovat pidempiä kuin ihmiset tajuavat, Sanna Kajander Ruuth sanoo.
 Hän kertoo, kuinka monet lamaa muistelevat haastateltavat itkivät lapsuuttaan, nyt melkein 30 vuotta myöhemmin.
 Joidenkin arvioiden mukaan 1990-luvun lama oli pahin kriisi sodan jälkeen.  Ylen Politiikka-Suomi -ohjelmassa  todettiin, että silloin tehtiin selkeä valinta,että pankit pelastettiin ja ylivelkaantuneiden perheiden annettiin pudota.
 Kajander-Ruuth vetääkin yhteyden lamasta koronakriisiin. Ja nykylapsiin.
 – 2008 finanssikriisissä ja korona-aikana on elvytetty kovalla kädellä. Syynä lie laman opetukset.
 – Liikuttavinta oli, että monet sanoivat, että haluavat omille lapsilleen parempaa. Ettei heille tulisi huonommuuden tunnetta. Että lapsilla ei olisi huonompia vaatteita, kyniä ja kumeja.
 Osa laman kokeneista ei lapsista ja nuorista ei selvinnyt. Jopa samoissa perheissä osa lapsista ei pärjännyt elämässä, Sanna Kajander-Ruuth sanoo.
 Mutta mikä sitten auttoi selviämään?
 Haastattelujen perusteella monelle selviytymisen keinoja olivat esimerkiksi se, että he pärjäsivät koulussa. Osa luki kirjoja ja pakeni niihin.
 Toisilla oli kavereita,joiden kotona oli helpompaa. He pääsivät mukaan mökeille ja reissuille. Kaverien vanhemmat antoivat ruokaa. Moni muisti lämpimästi sitä, että joku ulkopuolinen aikuinen oli nähnyt lapsen hädän ja auttanut.
 – Joku toisaalta muisteli myös sitä, että kaverin varakas vanhempi oli pilkannut perheen kurjuutta lapsen kuullen, Sanna Kajander-Ruuth sanoo. Toisella opettaja oli koko luokan edessä nöyryyttänyt siitä, että lapsi oli varastanut kyniä ja kumeja, koska oli halunnut samanlaisia kuin muillakin.
 Tällaiset muistot jäävät elämään.
 Usealle se, että edes yksi aikuinen huomasi tilanteen, kuunteli tai ruokki, saattoi olla pelastusta.
 – On vaikea keksiä tärkeämpää asiaa kuin lapset ja nuoret. Jos lapsille tulee huonommuuden kokemus, että oma perhe on muita huonompi tai itse on muita huonompi, sellaista pitäisi yhteiskuntana välttää, Sanna Kajander-Ruuth sanoo.
 Vanha nainen kävelee portaita ylös helmikuussa 1990. Pekka Sipilä / Yle
 Ihmisiä jonottamassa pankin tiskille 1990-luvulla.
 Mies istuu maassa kerjäämässä rahaa lippalakkiinsa vuonna 1991. Juha-Pekka Inkinen
 5. Se ei ollut tavallisten ihmisten omaa syytä
 Lama ei ollut yksilön syy. Kun julkisuudessa käsiteltäisiin tätä asiaa, sitä varmasti voitaisiin käsitellä perheissäkin, Kajander-Ruuth sanoo.
 Laman taustatekijät olivat sellaisia, että edes suurin osa taloustieteilijöistä ei niistä osannut aikanaan varoittaa.
 Lamakeskustelussa pitäisi todeta julkisesti, että se ei ollut tavallisten ihmisten vika Kajander-Ruuth painottaa.
 Pankit tyrkyttivät valuuttalainaa. Valtiovalta vakuutti pitkään, että vahvasta markasta pidetään kiinni. Lamaa ennen Suomi oli kokenut suuren kulutusjuhlan, kun markkinat vapautuivat ja rahaa riitti.
 Jonkinlaisesta puolisuunnitelmataloudesta siirryttiin rysäyksellä 1980-luvun lopulla pankkitoiminnan täydelliseen vapauttamiseen. Lainan anomisesta siirryttiin velkarahan tyrkyttämiseen, hän listaa.
 – Miten tavallinen sirkka joka perustaa leipomon Kytäjälle, voi ymmärtää näistä asioista. Mitä enemmän tästä puhutaan, mitä enemmän ihmiset kuulee näistä, sitä parempi.
 – Ehkä olisimme yhteiskuntana voineet myöntää inhimillisen hädän paremmin.
 Maanviljelijöiden mielenosoitus hallituksen maatalouspolitiikkaa vastaan 22. lokakuuta 1991. Pentti Palmu
 Loppuunmyynti-lappu kaupan ikkunassa 1990-luvulla.
 Nainen pelaa raha-automaattipeliä valintamyymälän eteisessä vuonna 1990. Pekka Sipilä / Yle
 Täysi ostoskärry myymälän nurkassa vuonna 1992. Juha-Pekka Inkinen
 Suomi rojahti lamaan tasan 30 vuotta sitten – Osaavatko poliitikot ja pankkiirit hoitaa uusinta talouskriisiä yhtään paremmin?

Laman kokemuksia hävetään edelleen eikä niistä uskalleta puhua – Monelle laman lapselle ja nuorelle jäi tunne, että kukaan ei auta, se näkyy edelleen varovaisuutena


Summary: Meripelastushelikopteri teki tarkastuslennon sekä kaksi vartiolaivaa varautuivat aluksen hinaukseen. Helsingin Meripelastuslohkokeskuksen mukaan lasti ei ollut vaarassa ja aluksen miehistö sai palon hallintaan omin toimenpitein.

Suomenlahdella oli sunnuntaina aamuyöstä hätätilanne rahtilaivan konehuoneessa syttyneen tulipalon vuoksi. Suomenlahden merivartiosto sai MSC Shannon -rahtialukselta ilmoituksen tulipalosta aamyöstä kahden jälkeen.
 Panaman lipun alla purjehtiva rahtialus oli Suomen meripelastuksen vastuualueella kansainvälisellä merialueella Raaseporin tasalla, 11 meripeninkulmaa Jussarön saaresta etelään. Aluksen oman ilmoituksen mukaan palo oli miehistön hallussa eikä aluksella ollut tarvetta ulkopuoliselle avulle.
 240 metriä pitkä rahtialus MSC Shannon oli matkalla Venäjältä Ranskaan. Aluksella on 24 miehistön jäsentä ja lastina kontteja, yhteensä 1 283 tonnia. Konttien sisältöinä oli muun muassa palavia nesteitä, hapettavia, syövyttäviä sekä myrkyllisiä aineita.
 Helsingin Meripelastuslohkokeskuksen mukaan lasti ei missään vaiheessa ollut vaarassa. Aluksen miehistö sai palon hallintaan omin toimenpitein.
 Valvontalentokone tekee vielä valoisalla alueelle valvontalennon ja tarkistaa, ettei aluksesta ole vuotanut öljyä mereen.
 Suomenlahden merivartiosto varautui tehtävään kahdella meripelastushelikopterilla, Helsingin ja Varsinais-Suomen pelastuslaitosten Maritime Incident Response Group eli MIRG-ryhmillä sekä kolmella vartiolaivalla.
 Meripelastushelikopteri teki tiedustelulennon alueelle ja laskeutui valmiuteen Hankoon. Vartiolaivat Turva ja Uisko jatkoivat alukselle saakka ja varautuivat aluksen hätähinaukseen.

Rahtialuksen konehuoneessa tulipalo Suomenlahdella Raaseporin kohdalla – aluksen lastina palavia nesteitä ja vaarallisia aineita


Summary: Euroopan oikeistopopulistit ovat kotimaissaan vahvoilla mutta unionissa hajallaan. Isot egot ja oman edun ajaminen hankaloittavat liittoutumista EU-parlamentissa.

Perussuomalaisten europarlamentaarikko  Laura Huhtasaarella  oli viime heinäkuussa suomalaismeppien toimittajatapaamisessa kerrottavaa.
 Euroopan parlamenttiin oli syntynyt uusi poliittinen ryhmä. Se kokoaisi Euroopan nationalistiset puolueet saman katon alle. Viimein yhdistyisivät ne, jotka aiheuttavat liki päivittäin harmaita hiuksia EU-johtajille.
 Helsingin Sanomat  teki aiheesta uutisen otsikolla “EU-parlamenttiin syntyy uusi oikeistolaidan puolueryhmä”.
 Uutisessa muun muassa listattiin uuteen ryhmään liittyvät laitaoikeistopuolueet.
 – Tämän piti syntyä jo 2019, tätähän me haaveilimme, Huhtasaari sanoi lehden mukaan.
 Seuraavana päivänä keskustan  Suomenmaa-lehti  ilmoitti pääkirjoituksessaan, että [perussuomalainen] puolue liitetään EU-parlamentin laitaoikeiston ryhmään. ”Näin Euroopan äärimmäinen oikeisto yhdistää voimiaan”, lehti kirjoitti.
 Perussuomalaisten europarlamentaarikko Laura Huhtasaari italialaisen kansallismielisen La Lega -puolueen järjestämässä tapahtumassa Italian Milanossa keväällä 2019. Mikko Ahmajärvi/Yle
 Monet eurooppalaiset populistipuolueet ovat todella haaveilleet laitaoikeiston yhdistymisestä.
 Mutta yksi vika heinäkuisessa uutisessa kuitenkin oli. Se ei ollut aivan totta. Suurta laitaoikeistolaista ryhmää ei syntynyt kesällä, eikä sitä ole olemassa vieläkään.
 Myös Suomenmaa on korjannut pääkirjoitustaan. Sen alla on nyt merkintä:  Kirjoituksessa käytettyä aikamuotoa on muutettu 21.7., sillä laitaoikeiston ryhmää ei ole vielä virallisesti rekisteröity EU-parlamenttiin.
 Tässä jutussa kerromme kuusi asiaa Euroopan oikeistopopulististen puolueiden yhteistyöstä ja siitä, miksi se on niin vaikeaa.
 1. Uutta ryhmää ei ole olemassa, eikä se ole virallisessa valmistelussa
 Uuden ryhmän syntyä koskevista uutisista on nyt neljä kuukautta.
 Ylen tietojen mukaan Euroopan parlamentin elimissä ei ole käynnissä valmistelutyötä ryhmän perustamiseksi.
 Uudesta ryhmästä  on aina ilmoitettava  Euroopan parlamentin puhemiehelle. Vasta sen jälkeen ryhmä voi toimia.
 Puhemiehen kabinettiin ei ole annettu tällaista ilmoitusta tai ennakkotietoa siitä.
 Myös Euroopan parlamentin työjärjestystä valvovasta yksiköstä kerrotaan Ylelle, ettei se ole saanut tietoa uudesta ryhmästä.
 Hallinnollinen työ ryhmän perustamiseksi ei vie kauan, mutta puhemiehen on ilmoitettava ryhmän syntymisestä Euroopan parlamentin täysistunnossa, jotta ryhmästä tulee virallinen. Täysistuntoja pidetään noin kerran kuukaudessa.
 Italian Salvini järjesti ennen vuoden 2019 eurovaaleja suuren eurooppalaisten oikeistopopulistien tapaamisen Milanossa. Kuvassa vasemmalta: Geert Wilders (PVV), Matteo Salvini (La Lega), Jörg Meuthen (AfD), Marine Le Pen (FN), Vaselin Marehki (Volya) ja Tomio Okamura  (SPD). EPA-EFE/All Over Press
 Ajatus yhteistyöstä ei kuitenkaan ole tuulesta temmattu. Heinäkuun alussa 16 eurooppalaista oikeistopopulisti- ja nationalistipuoluetta julkaisi  yhteisen julkilausuman  siitä, mihin suuntaan ne haluaisivat Eurooppaa viedä.
 Sen julkaisemisen jälkeen Huhtasaari siis julisti laitaoikeiston parlamenttiryhmän syntyneeksi.
 Myös itävaltalainen oikeistopopulistinen FPÖ oli optimistinen, mutta hieman Huhtasaarta varovaisempi. FPÖ:n  mukaan  oli luotu "Euroopan laajuinen suuri liitto vapaiden isänmaiden puolesta" ja "pohja yhteistyölle Euroopan parlamentissa".
 Samaan aikaan Belgiassa asia nähtiin toisin.
 Populistipuolue Vlaams Belangin jäsen  Gerolf Annemans  kommentoi mahdollista yhteisen ryhmän perustamista  Euronewsille  näin:
 – Tottakai se voisi olla tavoitteena, mutta ei ole suunnitelmissa nyt. Se ei ole kiireisin asia.
 Huhtasaari ei tällä viikolla halunnut kommentoida mahdollisen uuden ryhmän nykytilannetta Ylelle.
 2. Laitaoikeiston yhdistävällä ryhmällä olisi valtava symboliarvo
 Jos oikeistopopulistien yhteinen ryhmä toteutuisi, siitä tulisi Euroopan parlamentin kolmanneksi suurin.
 Uusi ryhmä kokoaisi yhteen Euroopan nimekkäimmät laitaoikeiston edustajat 14 eri maasta. Jäseniä olisi julkilausuman perusteella vajaat 120. Tämä tarkoittaisi, että populistiryhmästä tulisi 705-paikkaisen Euroopan parlamentin kolmanneksi suurin.
 Uuteen ryhmään kuuluisivat esimerkiksi  Victor Orbánin  johtama Unkarin valtapuolue Fidesz, Puolan abortti- ja EU-vastainen Laki ja oikeus -puolue ja Italiassa eurovaalit voittanut kansallismielinen La Lega.
 Näillä puolueilla on kotimaissaan paljon valtaa, mutta EU:ssa niiden vaikutus on jäänyt pieneksi. Ne eivät ole kyenneet tarjoamaan vaihtoehtoa EU:n nykykehitykselle. Uusi ryhmä voisi olla askel kohti kovempaa yhtenäistä ääntä.
 Unkarin pääministeri Victor Orbán ja Ranskan Kansallinen rintama -puolueen johtaja Marine Le Pen keskustelivat uuden populistiryhmän perustamisesta  Budapestissä lokakuun lopussa.      ALAIN ROBERT/SIPA/Shutterstock/All Over Press
 Parlamentin kolmanneksi suurin ryhmä pystyisi vaikuttamaan lainsäädäntöön. Ryhmälle olisi annettava parlamentin valiokuntien puheenjohtajuuksia ja runsaasti puheaikaa parlamentin istunnoissa. Iso koko tarkoittaisi myös enemmän rahaa ja medianäkyvyyttä.
 Mutta juhla jäisi lyhytaikaiseksi, jos ryhmä ei pärjää vuoden 2024 Euroopan parlamentin vaaleissa. Siksi EU-kriittisten puolueiden pitäisi pian alkaa ponnistella sen eteen, että ne saisivat EU:hun karsaasti suhtautuvat äänestäjänsä sankoin joukoin uurnille.
 Tammikuussa ollaan vaalikauden puolivälissä. Sen jälkeen uuden ryhmän perustaminen alkaa jo olla vaalityön kannalta myöhäistä.
 Populistijohtajat Matteo Salvini ja  Marine Le Pen ottivat selfien.  EPA-EFE/All Over Press
 3. Populistiryhmä ajaisi perhearvoja
 Juutalais–kristilliselle perinteelle kyllä, monikulttuurisuudelle ei.
 Tietoa uuden ryhmän yhteisistä tavoitteista on saatavilla niukasti. Paras johtolanka on heinäkuussa allekirjoitettu  yhteinen julkilausuma . Siitäkin konkretiaa saa hakemalla hakea, mutta jotain kuitenkin löytyy.
 Julkilausuman mukaan Euroopan valtioiden yhteistyön pitäisi perustua Euroopan "juutalais–kristillisen perinteen" kunnioittamiseen. Samoin se korostaa "perhemyönteistä politiikkaa vastauksena ikääntymiseen ja alhaiseen syntyvyyteen joukkomaahanmuuton sijaan".
 Populistipuolueiden hallitsemassa Euroopassa siis monikulttuurisuus tai perhesuunnittelu tuskin olisivat avainsanoja.
 Samaan aikaan puolueet ovat varsin erimielisiä siitä, miten EU:hun lopulta pitäisi suhtautua. Yhdet haluaisivat hajottaa EU:n, toiset löyhentää liittoa, kolmannet muuttaa EU:ta sisältäpäin.
 Käytännössä isonkaan poliittisen ryhmän on liki mahdotonta kääntää EU:ta suuntaan taikka toiseen. Päätöksenteko vaatii aina yhteistyötä muiden ryhmien kanssa. Eikä yksikään päätös mene läpi, elleivät jäsenvaltiot sitä hyväksy.
 Mielenosoittajat vaativat Puolan EU-eroa Varsovassa lokakuun alkupuolella.  Maciej Luczniewski/NurPhoto/Shutterstock/All Over Press
 4. Yhteisen velan puolesta vai sitä vastaan – oma ja toisen etu näyttää erilaiselta pohjoisessa ja etelässä
 Syntyy ristiriita, kun oman maansa etua ajavat puolueet yrittävät löytää yhteistä säveltä. Euroopan populistipuolueet eivät ole yksimielisiä talouteen liittyvistä kysymyksistä, eikä maahanmuutonkaan suhteen agenda ole selvä.
 Miten tehdä yhteistyötä, kun kaikki pyrkivät ajamaan omaa etuaan?
 Yksi esimerkki on keskustelu Euroopan koronaelvytyspaketista ja yhteisestä velanotosta.
 Italia saa paketista lainaa ja suoraa tukea unionin maista määrällisesti eniten. Italian oikeistopopulistipuolueen La Legan edustajat  äänestivät  europarlamentissa elvytyspaketin puolesta. Perussuomalaiset puolestaan oli kautta linjan sitä vastaan.
 Perussuomalaiset nosti Italian koronatuet tikunnokkaan kesällä 2020 viestipalvelu Twitterissä. "Miksei Italia nosta veroja? Esimerkiksi Suomen tasolle? Koska italialaiset tietävät muiden maksavan?" puolue kysyi tviitissään.
 Maahanmuuton vastustaminen on politiikan kulmakivi kaikille Euroopan oikeistopopulisteille. Se yhdistää puolueita, mutta käytännössä asia ei ole näin yksinkertainen.
 La Legan johtaja  Matteo Salvini  on ajanut unioniin politiikkaa, jossa kaikkien EU-maiden pitäisi ottaa tasavertaisesti vastuuta turvapaikanhakijoista ja siirtolaisista. Nykyisin asian pääosin hoitavat muutamat Keski- ja Etelä-Euroopan jäsenmaat.
 Unkarin ja Suomen kannalta tämä voisi tarkoittaa lisää turvapaikanhakijoita. On vaikea nähdä, miten tällainen sopisi esimerkiksi Unkarin Fideszille tai perussuomalaisille.
 Matteo Salvini (kesk.) poseeraa kannattajiensa kanssa Italiassa Milano Marittiman rantakohteessa elokuussa 2019.  AOP
 5. Johtajien isot egot törmäyskurssilla
 Oikeistopopulistipuolueet tunnetaan voimakkaista ja näkyvistä johtajistaan. Jos kaikki haluavat johtaa Eurooppaa, on vaikea päästä yhteisymmärrykseen vallanjaosta.
 Oikeistopopulistisilla puolueilla on tyypillisesti vahva keulakuva. Puoluejohtajat ovat karismaattisia ja osaavat käyttää taitavasti mediatilaa.
 Myös parlamentin oikeistopopulistiryhmälle tarvittaisiin johtaja, ja suosittu ehdokas tuntuisi olevan juuri Italian Salvini.
 Hän on vuosien ajan  luvannut  perustaa oikeistopopulistien ryhmän parlamenttiin. La Legan EU-tiedottaja  Cristiano Bosco  kertoi lokakuussa Ylelle, että uusi ryhmä todellakin on tekeillä ja La Lega on liittymässä siihen.
 Salvini on myös luonut hanakasti suhteita mantereen muihin nationalistijohtajiin.
 Ennen vuoden 2019 eurovaaleja hän  järjesti  Italiassa ainakin  kaksi  kokoontumista eurooppalaisille kansallismielisille puolueille. Milanossa pidettyihin tapaamisiin osallistui perussuomalaisista eurovaaliehdokas  Olli Kotro  sekä Laura Huhtasaari.
 Salvini sai kehuja myös aivan hiljattain, kun Unkarin Orbán ja Ranskan Kansallisen liittouman johtaja  Marine Le Pen  tapasivat lokakuussa. Silloin Orbán  nimitti  italialaista liittolaista sankariksi.
 Salvini on myös isojen oikeistopopulististen puolueiden johtajista ainoa europarlamentaarikko, ja siksi hyvä ehdokas ryhmän puheenjohtajaksi Euroopan parlamentissa.
 Kysymys siitä, kenestä tulee koko liikkeen johtaja, on kinkkisempi. Unkarin Orbánin kaltaiset hahmot eivät suostu suuren laitaoikeistolaisen liikkeen seinäruusuiksi.
 La Legan johtaja Matteo Salvini tapasi Unkarin pääministerin Viktor Orbánin Budapestissä toukokuussa 2019. PuzzlePix/Shutterstock/All Over Press
 Toki myös puolueiden kansallinen kannatus heijastuu Eurooppaan. Italiassa Salvinin tähti on hiipumassa. Pahoista sisäisistä ristiriidoista kärsivän La Legan kannatus on  laskenut  eurovaalivoitosta noin 15 prosenttiyksikköä.
 6. Monella populistipuolueella on tiiviit yhteydet Venäjään
 Lukuisia Euroopan oikeistopopulistisia puolueita yhdistää yksi yllättävä asia: venäläinen raha.
 Siihen liittyvien skandaalien historia on kirjava.
 Yksi suurimmista paljastui Itävallassa, missä maan varakanslerina toiminut populistijohtaja  Heinz-Christian Strache  jäi kiinni  oudoista sopimuksista Venäjän kansa.
 Hän oli tarjonnut Venäjän edustajana esiintyneelle naiselle valtion rakennusurakoita vastineeksi poliittisesta tuesta. Suunnitelmissa oli myös kaapata itävaltalainen päivälehti ja muuttaa se salaa puolueen äänenkannattajaksi. Skandaali johti Strachen ripeään eroon.
 Myös Italiassa on esitetty väitteitä  siitä , että La Lega olisi ainakin neuvotellut venäläisen rahan vastaanottamisesta. Buzzfeed-media sai vuonna 2019 selville, että Salvinin läheiset poliittiset liittolaiset olivat keskustelleet kymmenien miljoonien dollarien arvoisten venäläisten rahoitustukien ehdoista.
 Ranskalaismedia puolestaan paljasti jo 2014, että Marine Le Penin Kansallinen liittouma -puolue oli lainannut rahaa Venäjältä. Venäläislainalla on rahoitettu esimerkiksi Le Penin omaa presidentinvaalikampanjaa.
 Muun muassa yhdysvaltalainen Atlantic Council -ajatushautomo on  useissa raporteissaan  todennut, että Venäjän strategia on tukea puolueita, joiden se uskoo lisäävän EU:n hajaannusta. Se  on tukenut  myös kreikkalaista äärioikeistolaista Kultainen aamunkoitto -puoluetta.
 Vahva ja yhtenäinen nationalistinen joukkovoima Euroopassa ei kuitenkaan Venäjän tavoitteisiin sovi.
 Niinpä yhteisen populistiryhmän muodostaminen voisi jopa sulkea joidenkin puolueiden venäläisiä rahahanoja.
 Pohjoismaisten puolueiden taustalla ei venäläisen rahan tiedetä liikkuneen.
 Ruotsissa Venäjä-kytkökset ovat olleet jopa este yhteiseurooppalaiselle liittoutumiselle. Ruotsidemokraatit  ilmoitti jo keväällä 2019 , ettei puoluetta kiinnosta yhteistyö eurooppalaisten oikeistopopulistien kanssa.
 Syynä oli, että puolue ei halunnut olla tekemisissä Venäjän kanssa.
 Nämä puolueet voisivat muodostaa uuden oikeistopopulistiryhmän Fidesz – Unkari Laki ja oikeus (PiS) – Puola Kansallinen rintama – Ranska La Lega – Italia Italian veljet – Italia Vox – Espanja Vapauspuolue (FPÖ) – Itävalta Vlaams Belang (VB) – Belgia/Flanderi VMRO – Bulgaria Tanskan kansanpuolue (DF) Ekre – Viro Perussuomalaiset (PS) - Suomi Ellinikí Lýsi [kreikkalainen ratkaisu] – Kreikka Lietuvos lenkų rinkimų akcija - Liettua JA21 – Hollanti PNT-CD – Romania Lähde: Itävallan tietotoimiston lista heinäkuisen julkilausuman allekirjoittaneista puolueista
 Juttua varten on haastateltu populismin tutkija Emilia Palosta Helsingin yliopistosta, eurooppalaista populismia tutkivaa väitöskirjatutkija Yannick Lahtea Bolognan yliopistosta sekä eurooppapolitiikan professori Piero Ignazia Bolognan yliopistosta.
 Itävaltalainen FPÖ-puolue ei vastannut Ylen haastattelupyyntöön.
 Voit keskustella jutun aiheesta maanantaihin 8. marraskuuta kello 23 asti.
 Lue lisää:
 Italian populistijohtaja julkaisee somessa kuvia spagettiannoksestaan ja lainaa Mussolinia – Tutkija: Kuin naapurin mies, joka viljelee väkivaltaista puhetta
 Kuka lobbaa Euroopan parlamentissa ja ketä? Kävimme läpi 23 000 meppien ilmoittamaa lobbaritapaamista
 "Hän on täysin kontrollissamme" – Itävallan skandaalivideo on vain yksi esimerkki Venäjä-kytköksistä, joita perussuomalaisten uusilla EU-liittolaisilla on

Laura Huhtasaari julisti kesällä suuren liittouman syntyneeksi, mutta sitä ei ole oikeasti olemassa – Lue 6 syytä, miksi populistien yhteistyö ei EU:ssa onnistu


Summary: Nordea on lähettänyt muutamalle kymmenelle tuhannelle asiakkaalleen kirjeen, jossa se sekä kehottaa palauttamaan pankkikirjan että lopettamaan tilin. OP on ilmoittanut irtisanovansa säästökirjallisia tilejä.

Maksukorteista, verkkopankeista ja mobiilimaksamisesta huolimatta pankkien asiakkailla on yhä kymmeniä tuhansia tilejä, joiden käyttöväline on perinteinen pankkikirja.
 Siis anteeksi, nuoremmille polville tiedoksi, tiedättehän nämä, noin pienen älykännykän kokoiset mutta ohuemmat, parikymmenlehtiset, usein tekonahkakantiset pikku kirjat. Niiden kanssa mentiin asioimaan pankin tiskille, kun haluttiin tallettaa, nostaa tai maksaa laskuja.
 Vaikka useimmat pankit ovat jo vuosien ajan pyrkineet pääsemään niistä eroon, ovat muun muassa Nordea ja OP-ryhmä kuluvana vuonna vauhdittaneet pankkikirjallisten tilien alasajoa kirjeitse.
 Nordea on kirjeissään kehottanut pankkikirjallisia asiakkaitaan palauttamaan pankkikirjan, siirtämään varat toiselle tilille ja lopettamaan tilin.
 – Niitä on joitakin kymmeniä tuhansia, eli mistään merkittävästä määrästä ei ole kyse. Valtaosa tileistä on hyvin pienisaldoisia, eli puhutaan 50 eurosta alaspäin, sanoo Nordean päivittäispalveluista vastaava kehitysjohtaja  Jonna Pesonen.
 Nordea jatkaa myös ensi vuonna toimia vastakirjojen keräämiseksi, sanoo päivittäispalveluista vastaava kehitysjohtaja Jonna Pesonen. Nordea
 OP-ryhmässä toimenpiteiden kohteena ovat olleet etenkin säästötilit.
 – Me olemme lähettäneet asiakkaille, joilla on vielä ollut säästötili käytössä, elokuussa säästötilin irtisanomiskirjeen. Asiakkailla on ollut ennen marraskuuta aikaa toimia. Eli asiakkaat voivat palauttaa säästökirjan ja ohjata säästötilillä olevat varat toiselle tilille, kertoo OP-ryhmän tileistä ja päivittäisasioinnista vastaava johtaja  Noora Heikkinen .
 Heikkisen mukaan OP-ryhmän osuuspankeissa pankkikirjallisia tilejä on jäljellä yhteensä noin runsaat kymmenen tuhatta. Määrä on varsin pieni, sillä kaikkiaan muita tilejä on yhteensä pitkälti yli viisi miljoonaa kappaletta.
 Sekä Nordeassa että OP-ryhmässä suuri osa pankiltaan postia saaneista on jo toiminut.
 Osuuspankeissa pankkikirjallisia tilejä on jäljellä noin runsaat kymmenen tuhatta, kertoo OP-ryhmän tileistä ja päivittäisasioinnista vastaava johtaja Noora Heikkinen. OP
 Mutkikkaammaksi rahojen saaminen on kuitenkin voinut muuttua silloin, jos säästökirja ei olekaan ollut asiakkaalla tallessa. Tuolloin varojen nostamiseen oikeuttava kirja on pitänyt kuolettaa, mikä vie aikaa ja on myös asiakkaalle maksullinen toimenpide.
 Kuoletukseen kuuluu oleellisena osana Viralliseen lehteen laitettava ilmoitus.
 Virallinen lehti netissä
 Muun muassa Nordeaan ei ilmoittelun seurauksena ole kuitenkaan nyt tullut yhteydenottoja, joissa joku vaatisi kuoletettavaan asiakirjaan liittyvää saatavaansa.
 – Tämän vuotisen toimenpiteen osalta kukaan ei ole ilmaantunut vaatimaan saatavaansa tällä tavalla, ja historiatietojen perusteella se on erittäin harvinaista, toteaa Pesonen.
 Sekä Nordeassa että OP-ryhmän osuuspankeissa pienehköjä talletuksia on voitu maksaa myös pelkän asiakkaan antaman sitoumuksen perusteella. Niiden keskeinen sisältö on ollut se, että asiakas sitoututuu olemaan vaatimatta uudelleen saatavaansa, jos säästökirja sattuukin joskus löytymään.
 Pantattuna ok, muistoesineenä ei?
 Ehkä viimeisiä merkittäviä pankkikirjojen käyttömuotoja ovat olleet vuokravakuudet. Muun muassa Nordea-pankin edeltäjässä kuittaamattomuustodistuksellisia säästökirjoja tulostettiin vielä ainakin 2000-luvun alkuvuosina.
 Toisin kuin muita pankkikirjallisia tilejään, näitä ei Nordea aio nyt muuttaa kuukausimaksullisiksi.
 – Tilin kuukausimaksu ei koske pantattuja tai vuokravakuudeksi avattuja tilejä edellyttäen, että pankilla on tästä tieto, Pesonen sanoo.
 Pankkikirjoihin liittyy usein myös monenlaisia muistoja.  Kimmo Hiltunen / Yle
 OP-ryhmässä puolestaan kehotetaan pantatun säästötilin omistajia olemaan yhteydessä omaan osuuspankkiinsa.
 Huomattavaa kuitenkin on, että nyt pankit ovat pääsääntöisesti halunneet vanhat pankkikirjat takaisin, eikä niitä ole mieluusti luovutettu edes mitätöityinä asiakkaille.
 Ennen vanhan pankkikirjan sai useimmiten pitää muistona, kunhan siihen oli ensin lyöty lävistäjällä reiät.
 Nyt näiden, ihmisen taloudellisen elämäntarinan hyvinkin tarkkaan kertovien, kirjojen kohtalona on päätyä pankin ristiinleikkaavaan silppuriin.

Nordea ja OP patistelevat asiakkaitaan luopumaan jäljellä olevista pankkikirjoistaan – muistoesineiksi niitä ei mielellään anneta edes mitätöityinä


Summary: Emme me todellisuudessa ole vapaita. Olemme sidottuja aikaan eri ideologioihin, sosiaaliluokkiin ja mahdolliseen työpaikkaan ja me olemme myös vanhempiemme ja sukumme määrittämiä, kirjoittaa Saarikivi.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Riitaisassa maailmassamme, jossa kaikki kilvan huutavat itselleen lisää rahaa ja oikeuksia, huomaan usein kuljeskelevani hautausmaalla. Sinne päätyvät niin rikkaat kuin köyhät, ne, joilla näennäisesti on elämässään huolettomuutta ja etuoikeuksia kuin myös ne, joilla ei ole.
 Ja oletteko huomanneet, että hautausmaalla vanhat haudat ovat yleensä valtavia, siinä missä uudet ovat melkein olemattomia? Hiljattain kuolleiden nimet on hakattu koneellisesti pienille metallilaatoille ja tuhkat heitetään ruohokentälle. Menneiltä vuosisadoilta taas on mausoleumeja latinankielisine päällekirjoituksineen.
 Joskus friiseihin ja karmeihin valettiin ja veistettiin aikaa ja vaivaa säästämättä yhä vielä erottuvia enkeleitä ja pääkalloja. Mutta nykyihminen ei halua itselleen muistomerkkiä. Jälkipolvet on ohjeistettu: ei isoja hautajaisia eikä pappia! Mielellään ei suruakaan, pitäkää kunnon bileet ja heittäkää tuhkani mereen!
 Eikö tämä ole ristiriidassa  kaiken muun vanhan ja uuden kanssa? Tavallisestihan uutta on valtavasti, kun taas vanhaa on vain hippunen.
 Hiistoriallisen kaupungin keskellä on pieniä vanhoja rakennuksia kapeiden katujen varsilla. Sinne ei mahdu auto, ja pitkä mies lyö kadun ainoan baarin ovenkarmiin pään.
 Pari kilometriä pienikokoisesta vanhasta, bulevardien ja raitiovaunujen kirskunnan takana, on valtava nykyaika. Fossiilikapitalistismin pilvenpiirtäjäryhmät kasvavat moottoriteiden risteyksissä juurillaan valoa sykkivät marketit, joiden rivistöt jatkuvat taivaanrantaan.
 Mittakaava on suuri, eikä kävelijä ehdi kuin rampin reunaan kuulemaan huminaa.
 Modernin suuren mittakaavan yksilön elämä  ei kuitenkaan liity edellisten sukupolvien kokemaan saati myöhemmin tulevaan. Ja se tekee hänestä pienen. Katsokaapa miten mitätön on ihmisen kuolema.
 Vanhukset elävät unohdettuina työvoimapulan vaivaamissa vanhainkodeissa, jotka ensin nimettiin palvelutaloiksi ja sitten hoivakodeiksi samalla kun hoiva väheni. Heitä ei kukaan käy katsomassa heidän eläessään, saati kuoleman jälkeen.
 Kun edesmenneen tuhkan vie tuuli, alkaa vain katkera perintöriita.
 Valitsemme maailmankatsomuksemme suurenmoisesta ideoiden runsaudesta, mutta samalla meitä ei tule muistamaan kukaan, sillä niin tekevät kaikki jälkeläisemmekin. He eivät piittaa siitä, että tulevat meidän kauttamme, sillä heillä on kiire huutaa itselleen lisää etuja ja oikeuksia ja samalla pilkata kaikkea sitä, mistä meidän sukupolvemme piti.
 Siksi hautausmaa on nykyään melkein turha paikka. Kun edesmenneen tuhkan vie tuuli, alkaa vain katkera perintöriita. Kiinteistö, mökkipaikka, vene! Kuka jatkaa vielä hetken elämää hirsien, betonin ja muovin seassa?
 Joskus ammoin elämä sai arvonsa  siitä, että elävä oli jonkun tietyn henkilön poika tai tytär, siitä tai tästä talosta. Valinnanvaraa oli vähän, niinpä oli tavallaan mieletöntä puhua yksilön vapauksista (nykyajan ihminen ei muusta puhukaan). Hyvä elämä oli sitä, että kantoi vääjäämättömän kohtalonsa jotensakin onnellisena.
 Vapauden sijaan puhuttiin tuolloin kunniasta, muotien sijaan isien perinnöstä.
  Oliko ennen todellakin kaikin puolin huonommin?
 En toki ole niin tyhmä, että väittäisin silloin olleen paremmin, sillä ymmärrän nykyajan monet mukavuudet.
 Mutta silti kysyn arasti: oliko ennen todellakin kaikin puolin huonommin? Oliko entisajan ihminen typerys, joka ei ymmärtänyt vaatia hyvää elämää? Vai olemmeko itse mahdollisesti unohtaneet jotakin tärkeää?
 Ehkä seuraavan:  emme todellisuudessa ole vapaita. Olemme tuhansin tavoin sidottuja: ajan ja ideologioiden, sosiaaliluokan ja työpaikan, alitajunnan ja yliminän ahdistavien huutojen, hauraiden kroppiemme, ja kyllä, myös vanhempien ja sukumme määrittämiä.
 Emme olisi mitään, jos emme olisi rajallisia, mutta jostain syystä meillä on tarve kuvitella itsemme rajattomiksi. Tämä kuvitelma on suurin itsepetos.
 Me olemme elävä historia ja tulevaisuus, se, mitä niistä on tällä hetkellä olemassa. Siksi meillä on velvollisuuksia niin ajassa eteen- kuin taaksepäin.
 Olemme aivan tiettyjen ihmisten keskinäisestä himosta syntyneet, pidimme näistä ihmisistä tai emme. Olemme myös tilivelvollisia joka ikiselle syntymättömälle lapselle, kurjenpojalle ja närhenmunalle, josta emme tiedä mitään, mutta jonka elämä riippuu meidän päätöksistämme.
 Kas siinä on ankara kohtalomme, ainoa ihana vapaus, joka meillä tulee olemaan: seistä omalla paikalla hautaan asti.
 Janne Saarikivi
 Kirjoittaja on kielentutkija ja tietokirjailija. Hän toimii Tromssan yliopiston osa-aikaisena professorina ja on luultavasti eri mieltä kanssasi.
 Kolumnista voi keskustella 8.11. klo 23.00 saakka

Janne Saarikiven kolumni:  Emme ole vapaita, ja mitä pikemmin ymmärrämme sen, sitä parempi


Irakin pääministerin  Mustafa al-Kadhimin  virka-asuntoon on tehty isku, kertovat irakilaisviranomaiset. Pääministeri selvisi iskusta vahingoittumattomana.
 Iskussa käytettiin irakilaisviranomaisten mukaan räjähteillä lastattua lennokkia. Uutistoimisto AP:n mukaan seitsemän turvamiestä haavoittui iskussa.
 Pääministerin kanslia kuvasi lausunnossaan Mustafa al-Kadhimin selvinneen vahingoittumattomana salamurhayrityksestä.
 Iskun jälkeen pääministeri ilmoitti Twitterissä olevansa kunnossa ja vetosi rauhallisuuden ja pidättyväisyyden puolesta.
 Pääministerin virka-asunto sijaitsee Bagdadissa niin kutsutulla vihreällä vyöhykkeellä, missä sijaitsevat myös muun muassa Irakin hallituksen tilat ja useat ulkomaiset lähetystöt.
 Iskun aikaan sadat Iran-mielisten ryhmien mielenosoittajat vastustivat viime kuun parlamenttivaalien tulosta vyöhykkeen sisäänkäynnin liepeillä.

Irakin pääministerin virka-asuntoon tehtiin epäonnistunut lennokki-isku


Summary: Äidin raskaudenaikaisen alkoholinkäytön vaurioittamat lapset tarvitsisivat tukea mahdollisimman varhain, mutta varsinkin lasten on vaikea saada diagnoosia.

Sikiöaikainen altistuminen alkoholille voi aiheuttaa ihmiselle monenlaisia ongelmia, mutta niitä voi olla vaikea tunnistaa alkoholin aiheuttamiksi. Asiantuntijat arvioivat, että jopa suurin osa äidin raskaudenaikaisen alkoholinkäytön vaurioittamista lapsista jää vaille tarvitsemaansa tukea.
 – Ilman diagnoosia palveluketju ei välttämättä käynnisty, sanoo ylilääkäri  Margareeta Häkkinen  Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselta (THL).
 Raskaudenaikaisen alkoholinkäytön aiheuttamiin vaurioihin viitataan kirjainyhdistelmällä FASD (fetal alcohol spectrum disorders). FASD on kattotermi, ja vauriot voivat vaihdella lievistä hyvin vakaviin.
 Asiantuntijoiden mukaan häiriön monimuotoisuus on johtanut siihen, että diagnoosin ovat saaneet vain vakavimmin vammautuneet.
 FASD-diagnooseihin kuuluvat FAS:n lisäksi PFAS eli osittainen sikiön alkoholioireyhtymä, ARND eli alkoholialtistuksen aiheuttama keskushermoston vaurio ja ARBD eli alkoholin aiheuttama epämuodostuma.
 Oireet ovat aina yksilöllisiä, ja ne sekoitetaan helposti muihin neuroepätyypillisiin tiloihin, kuten tarkkaavaisuushäiriö ADHD:hen.
 Ongelmat tulevat esiin viimeistään nuoruudessa
 FASD-ihmiset tarvitsevat yleensä tukea monissa asioissa koko elämänsä ajan. Vauvoina heillä voi olla vaikeuksia syömisessä ja nukkumisessa. Leikki-iässä he saattavat tarvita apua puheen ja käyttäytymisen hallinnan kehityksessä.
 Sikiöaikaiset alkoholivauriot tulevat esiin usein viimeistään koulussa, jossa FASD-lapsilla saattaa olla ongelmia erityisesti matemaattisten aineiden kanssa. Nuoruusiässä näiden ihmisten voi olla vaikea noudattaa sääntöjä, THL:n Häkkinen kuvailee.
 FASD-ihminen kohtaa pahimmat ongelmansa yleensä teini-iässä tai varhaisaikuisuudessa, jolloin joukkoon sulautuminen on ihmiselle tärkeää ja jolloin epäsuhta muihin korostuu, sanoo Kehitysvammaliiton FASD-asiantuntija  Sari Somer .
 Lapsena moni jää ilman diagnoosia
 Somerin mukaan varhainen apu ja tuki olisi FASD-ihmiselle tärkeää, mutta varsinkin vauvoilta ja lapsilta diagnoosi jää yleensä saamatta, jollei FASD:tä osata epäillä ulkoisista syistä. Epäilys voi herätä lapsen kasvonpiirteiden tai kasvuhäiriön perusteella tai siksi, että äidin alkoholiriippuvuus on ollut ammattilaisten tiedossa.
 – Luultavasti suurin osa jää ilman diagnoosia, Somer sanoo. Huonoiten pärjäävät Somerin mukaan ne, joilla ei ole FASD:iin liittyviä ulkoisia piirteitä ja joilla FASD:tä ei osata lainkaan epäillä. FASD:iin useimmiten liittyvä keskushermoston vaurio aiheuttaa suurimmat ongelmat, vaikkei vaurio näykään ulospäin.
 FASD:n esiintyvyyttä Suomessa ei ole tutkittu. Tieto esiintyvyydestä vaikuttaisi esimerkiksi rahoitukseen, joka nyt on epäselvässä tilassa etenkin Veikkauksen ja RAY:n fuusion jäljiltä. Somerin mukaan FASD-ihmiset ja heidän läheisensä hyötyvät erityisesti vertaistuesta.
 Lapsuuden olot voivat muutenkin vaurioittaa
 FASD on keskushermostoon ja osin muihinkin elimiin vaikuttava tila, mutta monesti lapsilla on ongelmia myös varhaislapsuudessa kehittyvissä kiintymyssuhteissa. Joskus on vaikea päätellä, mikä oireilu johtuu alkoholin aiheuttamista muutoksista, mikä kasvuolosuhteista ja mikä muista synnynnäisistä tekijöistä, THL:n Häkkinen sanoo.
 Neuvotteleva virkamies  Susanna Hoikkala  sosiaali- ja terveysministeriön lapset ja nuoret -yksiköstä sanoo, että lastensuojelussa oleellista on arvioida jokainen tilanne erikseen ja punnita, mitkä toimenpiteet takaavat parhaiten lapsen edun toteutumisen.
 Vanhempien alkoholinkäyttö voi johtaa lastensuojelun tukitoimiin lapsen syntymän jälkeen, jos lapsen terveys ja kehitys vaarantuvat.
 Kehitysvammaliiton Somer painottaa, että jos sijoitukseen tai huostaanottoon päädytään, sen olisi hyvä tapahtua mahdollisimman varhain. Laitoksessa FASD-lapset pärjäävät huonosti, ja perhehoito on heille parempi vaihtoehto.

Sikiöaikana alkoholille altistuneet jäävät usein ilman tarvitsemaansa tukea


Summary: Presidentti Jair Bolsonaro poisti palkittujen listalta kaksi nimeä.

Brasiliassa kaikkiaan 21 tieteentekijää on päättänyt olla vastaanottamatta heille myönnettyä kunniamitalia sen jälkeen, kun maan presidentti poisti palkittujen listalta kahden tutkijan nimet.
 Alan korkea-arvoisin kunniamitali on myönnetty vuodesta 1992 asti tunnustuksena tutkijoiden työstä tieteen ja teknologian eteen Brasiliassa.
 Presidentti  Jair Bolsonaro  nimesi keskiviikkona kaikkiaan 25 kunniamitalin saajaa. Kuitenkin kaksi päivää myöhemmin presidentti yllättäen poisti kahden tunnetun tieteentekijän nimet palkittujen listalta. Toinen heistä on tohtori  Marcus Lacerda , joka julkaisi ensimmäisiin kuuluvan tutkimuksen, jonka mukaan klorokiini ei torju covid-19-tautia. Bolsonaro on kannattanut pandemian alusta lähtien klorokiinin käyttöä tautia vastaan.
 Lisäksi Bolsonaro poisti palkittujen listalta tohtori  Adele Benzakenin  nimen. Hän sai potkut maan terveysministeriön HIV/AIDS-osastolta vuonna 2019, kun Bolsonaro astui valtaan. Syynä potkuihin oli se, että Benzakenin johtama osasto oli julkaissut esittelylehtisen transsukupuolisille miehille.
 Protestina Bolsonaron toimille palkitut julkaisivat avoimen kirjeen, jossa he ilmoittivat torjuvansa kunniamitalit.
 – Kyseessä on taas kerran selvä näyttö siitä, kuinka nykyinen hallitus vainoaa tieteentekijöitä ja hyökkää systemaattisesti tiedettä ja teknologiaa vastaan, kirjeessä todetaan.
 Bolsonaroa on arvosteltu jyrkästi tiede- ja tutkijapiireissä, sillä hänen hallintonsa on leikannut tuntuvasti varoja tutkimukselta ja teknologialta. Lisäksi Bolsonaro on levittänyt erityisesti koronasta vääriä tietoja.
 Viime viikolla  Facebook ja Youtube poistivat videon, jossa Bolsonaro väitti, että rokotuksilla ja hiv-tartunnalla olisi yhteys.
 Bolsonaro on aiemminkin levittänyt perättömiä väitteitä koronaviruksesta ja rokotteista. Bolsonaro on myös vähätellyt koronavirusta ja kasvomaskisuosituksia sekä sanonut, ettei aio ottaa koronarokotetta.
 Lisää aiheesta:
 Senaattorit haluavat Bolsonaron vastuuseen pandemian huonosta hoidosta – syytteiden mukaan Brasilian presidentti antoi viruksen levitä tahallisesti
 Latinalaisen Amerikan politiikka on murroksessa pandemian ja talouskriisin keskellä

Lähes kaikki tieteen kunniamerkin Brasiliassa saaneet kieltäytyivät tunnustuksesta protestina presidentti Bolsonaron toimintaa kohtaan


Summary:
Arkkitehtitoimisto Livady, julkistalouden professori Roope Uusitalo sekä kirjailija Kaari Utrio saavat Alfred Kordelinin palkinnot. Kunkin
palkinnon arvo on 50 000 euroa.

Alfred Kordelinin säätiö on nostanut esille helsinkiläisen arkkitehtitoimiston, joka on erikoistunut perinteisten rakenteiden korjaamiseen ja restaurointiin. Arkkitehtitoimisto Livadyn työssä näkyy lisäksi perinteisten puurakennusmenetelmien kehittäminen ja käsityötaito, palkinnon perusteluissa sanotaan.
 Livady toimii muun muassa Louhisaaren linnanarkkitehtina. 1600-luvun jälkipuolella valmistunut linna tunnetaan marsalkka  Mannerheimin  syntymäkotina.
 Roope Uusitalo  on tullut puolestaan tunnetuksi talouspoliittisena keskustelijana. Alfred Kordelinin palkinnoista päättänyt toimikunta katsoo, että talouspolitiikan valmistelu ja päätöksenteko ovat parantuneet Suomessa Uusitalon ansiosta. Uusitalo on säätiön mukaan myös ahkera tiedon popularisoija, ja sen ansiosta talouspolitiikasta on tullut ymmärrettävämpää.
 Uusitalon johtama Talouspolitiikan arviointineuvosto nosti vuonna 2017 esille havainnon siitä, että suuri osa pelkän peruskoulun suorittaneista on työttöminä Suomessa.
 Kaari Utrio  tunnetaan historiallisista romaaneistaan, joita kriitikot eivät pitäneet juuri minään Utrion uran alkuvaiheessa. Hänen ensimmäinen romaaninsa  Kartanonherra ja kaunis Kirstin  ilmestyi vuonna 1968. Utrio on raivannut työllään tietä tasa-arvoisemmalle kirjalliselle kulttuurille ja taistellut johdonmukaisesti ja rohkeasti tasa-arvon puolesta, palkintoperusteluissa sanotaan.
 Alfred Kordelinin palkinnoista päätti toimikunta, johon kuuluivat muun muassa Turun kirjamessujen ohjelmajohtaja  Jenni Haukio  sekä Ylen johtaja  Ville Vilén .
 Kuusi kuvaa kirjailija ja kustantaja Kaari Utrion elämästä
 Mikä maksaa?: Kesäkuun vieraana professori Roope Uusitalo

Restaurointiin erikoistunut arkkitehtitoimisto nappasi Alfred Kordelinin palkinnon


Summary: Noin 1,2 biljoonan dollarin infrastruktuuripaketin odotettiin alkujaan menevän läpi Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneen äänestyksessä jo myöhään perjantaina Suomen aikaa. Äänestys saattaa venyä vielä myöhään yöhön paikallista aikaa.

Yhdysvalloissa kongressin edustajainhuone on äänestänyt presidentti  Joe Bidenin  noin 1,2 biljoonan dollarin infrastruktuuripaketin puolesta. Paketista äänestäminen lykkääntyi usealla tunnilla ja siitä äänestettiin myöhään perjantai-iltana paikallista aikaa.
 Infrapaketti meni läpi äänin 228-206. Kolmetoista republikaanisen puolueen jäsentä äänesti paketin puolesta ja kuusi demokraattia äänesti pakettia vastaan.
 Äänestys sosiaaliturvapaketista lykkääntyi tuleville viikoille.
 Aiemmin edustajainhuoneen demokraattinen puhemies  Nancy Pelosi  sanoi viivästysten jälkeen pyrkivänsä siihen, että äänestys Bidenin infrastruktuuriin liittyvästä lakipaketista toteutuisi vielä perjantain aikana. Demokraattien CPC-ryhmän johtaja  Pramila Jayapal  totesi kuitenkin Suomen aikaa myöhään perjantaina julkaistussa  lausunnossaan , että paketeista pitäisi äänestää yhteisenä kokonaisuutena.
 Noin 1,2 biljoonan dollarin infrastruktuuripaketin odotettiin alkujaan menevän läpi Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneen äänestyksessä myöhään perjantaina Suomen aikaa. Sama paketti oli läpäissyt senaatin äänestyksen jo elokuussa.
 Noin 1,75 biljoonan suuruisen sosiaaliturvapaketin läpimenosta oli ollut jo aiemminkin epävarmuutta demokraattisen puolueen erimielisyyksien vuoksi.
 Biden joutui perumaan viikonlopun matkansa Delawareen perjantaina ehtiäkseen ratkoa demokraattien välisiä erimielisyyksiä lakipaketteihin liittyen, Valkoisesta talosta kerrottiin. Valkoisen talon edustajan mukaan Biden oli puhelimitse kehottanut edustajainhuoneen demokraatteja äänestämään infrapaketista vielä perjantai-illan aikana.
 Sosiaalipaketista äänestetään myöhemmin marraskuussa
 Pelosin mukaan sosiaalipaketista äänestetään vielä marraskuun aikana.
 – Odotan edustajainhuoneen äänestävän paketista kiitospäivään mennessä, Pelosi sanoi.
 Yhdysvalloissa kiitospäivää vietetään tänä vuonna 25. marraskuuta.
 Pelosi sanoi eräiden edustajainhuoneen jäsenten haluavan lisäselvityksiä paketin talousvaikutuksista, ja hänen mukaansa tätä toivetta kunnioitetaan. Pelosi arvioi, että riippumaton selvitys voisi olla saatavilla noin viikon kuluessa.
 Yhteensä kolmen biljoonan dollarin lakipakettien tarkoitus on pumpata rahaa Yhdysvaltain infrastruktuuriin sekä laajentaa sosiaaliturvaa. Infrastruktuuripaketin tuomalla rahoituksella on tarkoitus kohentaa Yhdysvaltojen rapistuvaa liikenneverkkoa sekä tietoliikenneyhteyksiä.
 Lakipaketteja pidetään tärkeinä  Joe Bidenin  presidenttikauden onnistumisen kannalta. Äänestykset niistä ovat lykkääntyneet moneen otteeseen.
 Aiheesta lisää:
 Yhdysvaltain talous porskuttaa biljoonien dollareiden tukipaketeilla – asiantuntija: Suomalaisillakin on mahdollisuuksia päästä rahoihin kiinni
 Yhdysvalloissa ratkeaa, menevätkö Bidenin jättimäiset rakennussuunnitelmat läpi – Näin demokraattien välinen tappelu voi vielä kaataa koko paketin
 Demokraattien toinenkin jättihanke etenee Yhdysvalloissa: Senaatti hyväksyi "inhimillisen infrastruktuurin" biljoonapaketin

Bidenin infrastruktuuripaketti meni läpi Yhdysvaltain edustajainhuoneessa – Puhemies Pelosi: Sosiaalipaketista äänestetään kiitospäivään mennessä


Summary: Kuolemantutkijan mukaan suomalaisten suhtautuminen kuolemaan on viime vuosina selkeästi arkipäiväistynyt. Suomen monimuotoistuminen on muuttanut paitsi asenteita myös hautausalan käytäntöjä.

Läheisen kuolema ei ole enää tabu.
 Ensin kuolema oli läsnä suomalaisten jokapäiväisessä elämässä, mutta kaupungistuminen kadotti sen silmistämme. Nyt media on tuonut kuoleman jälleen näkyväksi, eikä siitä pelätä enää puhua.
 Kuolemantutkija näkee viime vuosina tapahtuneen selkeän muutoksen. Aikakauslehdissä riittää juttuja parantumattomasti sairaista ihmisistä sekä selviytymistarinoita heistä, jotka ovat menettäneet läheisiään. Myös keskustelu saattohoidosta ja eutanasiasta on noussut yhä enemmän esille.
 – Nyt on tullut selvästi uusi vaihe. Yhteiskunnallinen keskustelu saattohoidon ja palliatiivisen eli oireita lievittävän hoidon kehittämisestä on varmasti vaikuttanut siihen, että kuolevien ihmisten hoidosta on alettu puhua myös mediassa paljon. Kuolema on tullut viime vuosina jälleen lähemmäs meitä, arvioi antropologi ja uskontotieteilijä  Maija Butters .
 Hän tutkii työkseen kuolemaa. Butters näkee suomalaisten kuolemasuhteessa 1900-luvulta lähtien muutaman selkeän vaiheen.
 Kuolemasta puhuminen on muuttunut viime aikoina monella tavalla käytännönläheisemmäksi. Esimerkiksi keskustelu saattohoidon kehittämisestä on tutkijan mukaan tuonut kuolemaa arkipäiväisemmäksi. Jorge Gonzalez / Yle
 Maalaismiljöössä kuolema oli vierellä
 Sotia edeltävien vuosikymmenten ja vielä niitä seuranneiden vuosien agraariyhteiskunnassa kuolema oli arkinen asia, ihan käytännössäkin.
 – Kun perheenjäsen kuoli, vainajaa saatettiin säilyttää aitassa odottamassa hautajaisia. Suhde kuolemaan oli välittömämpi ja konkreettinen, Butters sanoo.
 Suuri lapsikuolleisuus ja nykyistä lyhyempi eliniänodote vaikuttivat osaltaan siihen, että kuolema oli asia, johon osattiin varautua.
 – Surua varmasti oli yhtä lailla kuin tänäänkin, mutta sitä käsiteltiin eri tavalla. Aktiiviselle suremiselle ei ollut välttämättä aikaa eikä tilaa, Butters toteaa.
 Antropologi Maija Butters on tutkinut kuolemaan suhtautumista ja siihen liittyviä rituaaleja eri kulttuureissa. Maija Butters
 Hautajaisjärjestelyt olivat tärkeintä surutyötä, sen jälkeen arki jatkui. Myös suomalaisten nykyistä uskonnollisempi maailmankuva vaikutti siihen, millä tavalla kuolema koettiin.
 Luterilaisuus kehysti elämää ja kuolemaa aivan toisin kuin nykyään. Esimerkiksi 1940-luvulla kirkkoon kuului 96 prosenttia suomalaisista.
 – Ajateltiin, että kaikki on ylhäältä määrätty, näin piti käydä ja se on Jumalan tahto. Kuoleman saattoi selittää ja hyväksyä helpommin, kun sille oli uskonnollinen viitekehys. Nykyään tällainen on paljon harvinaisempaa. Merkityksen etsiminen kuolemalle on siinä mielessä vaikeampaa. Toisaalta luonnontieteelliseen maailmankuvaan nojaava selitys elämän rajallisuudesta voi olla hyvinkin lohdullinen, Butters pohtii.
 Uskonnollisuuden merkitys suomalaisessa yhteiskunnassa on viime vuosikymmeninä vähentynyt. Se on muuttanut myös tapoja suhtautua kuolemaan. Kuvituskuva. Jorge Gonzalez / Yle
 Suomi kaupungistui kiihtyvällä tahdilla 1960-luvulta lähtien. Kun yhä useampi jätti taakseen maalaispitäjät aittoineen ja saunoineen, myös kuolema katosi arkisesta elinpiiristä. Se siirtyi laitoksiin, pois useimpien silmistä.
 – Silloin suomalaisten suhde kuolemaan muuttui huomattavasti etäisemmäksi. Vainajia ei enää kohdattu missään.
 Butters näkee seuraavan seuraavan suuren muutoksen tapahtuneen 1990- ja 2000-luvuilla. Media ja viihde tekivät kuolemasta jälleen näkyvämpää. Kuolema tuli lööppeihin, mutta siihen liittyi yleensä erityispiirteitä, jotain poikkeuksellista.
 – Kuolemista kerrottiin silloin, kun ne olivat jollain tavalla erityisen traagisia tai kuolleet olivat merkittäviä henkilöitä. Tuntuu, että jossain vaiheessa sillä jopa mässäiltiin.
 Hautausala pysynyt muuttuvan maailman mukana
 Globalisoituminen ja Suomen monimuotoistuminen ovat vaikuttaneet monella tavalla paitsi kuolemaan suhtautumiseen myös siihen liittyviin käytännön järjestelyihin ja perinteisiin.
 Antropologi ja uskontotieteilijä Maija Butters kehuu suomalaista hautausalaa hyvin edistykselliseksi. Hänen mukaansa hautaustoimistot ovat pysyneet oivallisesti kehityksen mukana.
 – Esimerkiksi juutalaisille ja muslimeille on tärkeää, että vainaja pestään ja haudataan mahdollisimman pian kuoleman jälkeen. Ajatus siitä, että vainaja viedään yksin pimeään kylmiöön, tuntuu monissa uskonnoissa todella pahalta ja herättää ahdistusta. Useimmille hautaustoimistoille ei ole ongelma hoitaa hautausta hyvinkin nopeasti, kunhan lääkärin kirjoittama kuolintodistus ja hautauslupa on saatu.
 Vantaalla Honkanummen hautausmaalla on oma alue muslimivainajia varten. Jorge Gonzalez / Yle
 Rituaaleihin kuuluva vainajan peseminen ja hyvästeleminen tehdään Suomessa vasta ruumiinavauksen jälkeen. Ruumiinavaus suoritetaan Suomessa aina samalla tavalla, oli vainaja mistä uskontokunnasta tai kulttuurista tahansa.
 Muslimi tulisi haudata vuorokauden sisällä kuolemasta. Polttohautausta ei islamissa hyväksytä.
 Hindulaisuudessa puolestaan vainaja tulisi polttaa mahdollisimman pian kuoleman jälkeen.
 – Mitä ruumiille tehdään heti kuoleman jälkeen, on monissa uskonnoissa iso asia. Sen ajatellaan vaikuttavan siihen, mitä sielulle tai tietoisuuden jatkumolle tapahtuu seuraavassa vaiheessa. Saatetaan ajatella, että sielu pelästyy, jos ruumista käsitellään liian nopeasti kuoleman jälkeen.
 Antropologi Maija Buttersin mukaan kuolinhetkellä ja oikeanlaisella hautajaisrituaalilla halutaan varmistaa onnistunut sielun siirtyminen ruumiista tuonpuoleiseen tai uuteen jälleensyntymään. Tässä on suuri ero tyypilliseen suomalaiseen tapaan.
 – Suomessa olemme melko käytännönläheisiä: kun ihminen on kuollut, hän on kuollut. Meillä ei ole sellaista uskonnollista suhtautumista ruumiin käsittelyyn toisin kuin monissa kulttuureissa ja uskonnoissa.
 Butters tähdentää, että monissa uskonnoissa kuolema ei ole elämän loppu, vaan hetki, joka merkitsee ihmisen siirtymistä seuraavaan, merkityksellisempään tilaan.
 Hautausmailla on edelleen paljon kristillisyyteen pohjautuvia symboleja. Suomalaisista noin 40 prosenttia ei kuitenkaan usko kuolemanjälkeiseen elämään. Jorge Gonzalez / Yle
 Lähes puolet ei usko kuolemanjälkeiseen elämään
 Kuolemantutkija Maija Buttersin mukaan suhtautuminen kuolemaan sekä siihen liittyviin rituaaleihin ja seremonioihin tulee edelleen muovautumaan yhteiskunnan monimuotoistumisen myötä.
 Joitain pieniä yhtymäkohtia on mahdollista etsiä esimerkiksi luonnontieteellisen maailmankuvan ja itämaisten uskomusten välillä.
 Tutkijan mukaan 40 prosenttia suomalaisista ajattelee, ettei kuoleman jälkeen ole enää mitään. Moni silti uskoo, että kiertokulku jatkuu muodossa tai toisessa.
 – Saatetaan ajatella, että kuoleman jälkeen ruumis muuttuu maaksi ja jatkaa siten kiertoaan toisessa muodossa. Siinä on hieman yhteyttä itämaiseen jälleensyntymisen ajatteluun, Butters miettii.
 Voit keskustella aiheesta sunnuntaihin 7.11.2021 klo 23.00 saakka.

Suomen monimuotoistuminen näkyy myös kuolemaan liittyvissä käytännöissä – lähes puolet ajattelee, ettei kuoleman jälkeen ole enää mitään


Summary: Sotilasjuntta on syyllistynyt julmuuksiin siivilejä kohtaan. Nordea, Danske Bank, Ilmarinen ja Elo ovat sijoittaneet junttaan välillisesti linkittyviin yrityksiin. Yle kysyi, miten ne aikovat toimia.

Nordea ja Danske Bank ovat sijoittaneet kansainvälisiin suuryrityksiin, jotka kytkeytyvät ihmisoikeusloukkauksista syytetyn Myanmarin armeijan liiketoimiin.
 Asia käy ilmi kansalaisjärjestö Bank Trackin  selvityksestä , jossa tutkittiin kansainvälisten rahoituslaitosten Myanmar-yhteyksiä.
 Selvityksestä kertoi elokuussa ensin ulkoministeriön julkaisema  Kehitys-lehti . Lehti selvitti tilinpäätösten perusteella, että sijoituksia Myanmarin armeijaan yhdistyvissä yrityksissä on ollut myös suomalaisilla työeläkeyhtiöillä Ilmarisella ja Elolla.
 Kaikki neljä yhtiötä kertovat Ylelle ryhtyneensä sijoitustensa suhteen toimenpiteisiin ja myyneensä omistuksiaan joissakin yrityksistä.
 Miksi yhteys Myanmarin armeijaan on ongelma?
 Myanmar on ollut kaaoksessa siitä lähtien, kun armeija kaappasi vallan helmikuun 2021 alussa. Sotilasjuntan käsissä on sen jälkeen kuollut ihmisoikeusjärjestö  Human Rights Watchin mukaan  jopa yli tuhat siviiliä.
 Armeija on syyllistynyt myös rohingyavähemmistön vainoon, joka  YK:n mukaan  täyttää kansanmurhan kriteerit. Yli puoli miljoonaa rohingyaa pakeni  murhia, väkivaltaa ja raiskauksia  naapurimaahan Bangladeshiin, kun vaino kärjistyi vuonna 2017.
 Myanmarin demokratisoitumisen aikana 2010-luvulla maahan virtasi ulkomaisia investointeja. Myanmar oli myös Suomelle tärkeä kehitysyhteistyön kohde.
 Jo vuosia ennen vallankaappausta armeija pyöritti Myanmarissa laajaa yritystoimintaa kahden suuren monialayhtiön kautta. Niiden monimutkaiset ja usein läpinäkymättömät verkostot ulottuvat jadekaupasta, rakennuksilta ja tehtaista telekommunikaatioon, puutavara-alalle ja kiinteistönvälitykseen.
 Armeijan taloudellisia kytköksiä selvittänyt  YK:n riippumaton tutkijaryhmä  varoitti toissa vuonna, että armeijan tai sen omistamien yritysten kanssa yhteistyötä tekevillä on suuri riski myötävaikuttaa ihmisoikeusloukkauksiin.
 Merkittävä osa armeijan tuloista tulee öljy- ja maakaasusektorilta. Kuvassa Puma Energyn varastoalue Thilawan satama-alueella Yangonissa. EPA
 Miten suomalaisille tutut yritykset yhdistyvät Myanmariin?
 Kansainvälisten pankkien yhteyksiä armeijaan selvitti hollantilainen Bank Track -järjestö, joka tutkii pankkien rahoitustoiminnan vaikutusta erityisesti ihmisoikeuksiin ja ympäristöön. Bank Track on raportoinut muun muassa fossiilisten polttoaineiden rahoituksesta, mistä ovat uutisoineet esimerkiksi  The Guardian  ja  Forbes .
 Bank Track hyödynsi kansalaisjärjestö Justice for Myanmarin  listaa ulkomaisista suuryrityksistä , joiden liiketoiminta kytkeytyy Myanmarin armeijaan tai sen omistamiin yrityksiin.
 Bank Trackin mukaan ainakin 39 kansainvälistä rahoituslaitosta on sijoittanut 18 tällaiseen ulkomaiseen suuryritykseen.
 Järjestö on kerännyt tietonsa helmi-toukokuussa 2021.
 Nordealla ja Danske Bankilla oli sijoituksia lähes kaikissa Bank Trackin tarkastelemista suuryrityksistä. Sijoitusten yhteenlaskettu arvo oli noin 930 miljoonaa euroa.
 Bank Track jakaa suuryritykset kahteen ryhmään.
 Ensimmäisen ryhmän yritykset ovat tehneet yhteistyötä Myanmarin armeijan ja siihen liittyvien yritysten kanssa jo ennen vallankaappausta. Näihin kuuluu esimerkiksi aasialaisia rakennusalan yrityksiä.
 Toisen ryhmän yritykset ovat päätyneet yhteistyöhön armeijan kanssa vallankaappauksen myötä, kun esimerkiksi Myanmarin valtio-omisteiset yhtiöt siirtyivät armeijan käsiin. Tällaisia ovat esimerkiksi kansainväliset öljy-yhtiöt.
 Nordealla, Danske Bankilla, Ilmarisella ja Elolla on ollut sijoituksia molemman ryhmän yrityksissä.
 Myanmarin armeijalla on ollut kahden monialayhtiönsä kautta ote maan luonnonvaroista jo ennen vallankaappausta. Kaivosala on tärkeä tulonlähde. La Min Tun / EPA
 Miten Nordea ja Danske Bank ovat toimineet?
 Nordea on sijoittanut useisiin ykkösryhmän yrityksiin.
 Näistä intialaisyritys Bharat Electronicsin tiedetään vieneen Myanmariin tutkateknologiaa. Intialaisella satamayhtiöllä Adani Ports & SEZ:llä on Myanmarin armeijan omistaman yhtiön kanssa sopimus sataman rakentamisesta. Eteläkorealaisella Poscolla on ollut monipuolista yritystoimintaa armeijan kanssa esimerkiksi energia- ja terästeollisuudessa.
 Nordea kertoo Ylelle myyneensä sijoituksensa näissä kolmessa yhtiössä alkuvuodesta muun muassa Myanmarin ihmisoikeustilanteeseen liittyvistä syistä ja asettaneensa ne sijoituskieltolistalleen. Lisäksi Nordea on lähettänyt selvityspyynnön kaikille muille listan yrityksille. Se päättää jatkotoimista selvitysten perusteella.
 – Emme tietenkään halua, että sijoituskohteemme olisivat mukana missään ihmisoikeusrikkomuksissa. Mutta on katsottava, millä tasolla ja mitä kautta yhteyksiä löytyy, Nordea Asset Management -yksikön päällikkö  Henrika Vikman  sanoo.
 Myös Danske Bankilla on ollut sijoituksia useissa ykköskategorian yrityksissä. Se kertoo Ylelle myyneensä omistuksensa Adanissa ja asettaneensa yrityksen sijoituskieltoon syyskuussa 2020. Danske Bankin sulkulistalla ovat myös Bharat Electronics ja Posco.
 – Pidämme rajoituslistalla myös kaikki nykyiset ja tulevat valtionlainat Myanmarista, Danske Bankin lehdistöpäällikkö  Josi Tikkanen  kertoo Ylelle.
 Bank Trackin mukaan sen tiedot viittavat pankkien sijoitustietoihin vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä. Danske Bank kuitenkin sanoo, ettei sillä ole ollut Adanissa sijoituksia enää vuoden 2021 alkupuoliskolla.
 Miten Elo ja Ilmarinen vastaavat?
 Myös työeläkeyhtiö Elolla on vuonna 2020 ollut sijoituksia yhdessä ja Ilmarisella kahdessa yrityksessä, joiden liiketoiminta on linkittynyt armeijaan pidemmän aikaa.
 Molemmat ovat sijoittaneet yhdysvaltalaiseen hotellijätti Hiltoniin. Samoin ovat tehneet Nordea ja Danske Bank.
 Hilton pyörittää hotellia myanmarilaisen yrityksen kanssa rohingyavähemmistön osavaltiossa Rakhinessa ja kansalaisjärjestö  Justice for Myanmarin mukaan  maksaa maanvuokraa armeijalle.
 Ilmarinen ja Elo kertovat Ylelle myyneensä Hilton-sijoituksensa tänä vuonna. Ne eivät vastanneet kysymykseen, olivatko syynä mahdolliset kytkökset armeijaan.
 Eläkeyhtiöt sanovat Ylelle selvittävänsä mahdollisuuksia vaikuttaa Myanmarissa toimiviin yrityksiin yhdessä muiden sijoittajien kanssa ihmisoikeustilanteen vahvistamiseksi.
 – Joukolla tehtävällä vaikuttamisella on enemmän painoarvoa, Ilmarisen vastuullisen sijoittamisen päällikkö  Karoliina Lindroos  sanoo.
 Juttu jatkuu infolaatikon jälkeen.
 Tämän tiedämme suomalaisille tuttujen yritysten sijoituksista Nordea Sijoituksia noin 713 miljoonaa euroa 16 yrityksessä, joilla on yhteys Myanmarin armeijaan. Näistä 7 ensimmäisen ryhmän yrityksiä, joilla on ollut pitkään jatkunutta yhteistyötä armeijan kanssa. Myynyt sijoituksensa alkuvuodesta 2021 kolmesta ykkösryhmän yrityksestä. Asettanut nämä sijoituskieltolistalle. Lähettänyt selvityspyynnöt muihin listan yhtiöihin. Danske Bank Sijoituksia noin 215 miljoonaa euroa 15 yrityksessä, joista viisi ykköskategorian yrityksiä. Myynyt sijoituksensa yhdestä ykköskategorian ja yhdestä kakkoskategorian yrityksestä ja asettanut ne sijoituskieltoon syksyllä 2020. Käy vuoropuhelua ihmisoikeustilanteesta Total Energiesin kanssa. Sijoituksia 180,6 miljoonaa euroa lokakuussa 2021. Ilmarinen Sijoituksia vuonna 2020 noin 92 miljoonaa euroa seitsemässä yrityksessä, joista kaksi ykköskategorian yrityksiä. Myynyt sijoituksensa toisesta ykköskategorian yrityksestä vuonna 2021. Selvittää mahdollisuutta vaikuttaa Myanmarissa toimiviin yrityksiin osana uutta sijoittajien yhteenliittymää ihmisoikeuksien vahvistamiseksi. Elo Sijoituksia vuonna 2020 noin 71 miljoonaa euroa viidessä yrityksessä, joista yksi kuului ykköskategoriaan. Myynyt omistuksensa ykköskategorian yrityksestä vuonna 2021. Asettanut muut rahoittamansa yhtiöt erityisseurantaan. Kartoittaa yhteensopivaa sijoittajien yhteenliittymää vaikuttaakseen Myanmarissa toimiviin yrityksiin. Lähteet: Nordea, Danske Bank, Ilmarisen ja Elon tilinpäätökset 2020, Bank Track, Justice for Myanmar
 Miksi Myanmarin tilanne on sijoittajille monimutkainen?
 Myanmarin vallankaappauksen myötä tilannetta on mutkistanut se, että valtion omistamat yhtiöt luisuivat armeijan määräysvaltaan.
 Näiden joukossa on Myanmarin öljy- ja kaasuyhtiö Moge. Sitä pidetään nyt armeijan  tärkeimpänä yksittäisenä tulonlähteenä . YK:n Myanmar-erikoisraportoija  Tom Andrews  on vaatinut kansainväliseltä yhteisöltä pakotteita energiasektorille.
 Bank Track -järjestön listalla on kymmenen ulkomaista yritystä, jotka joutuivat armeijan kanssa tekemisiin vallankaappauksen myötä. Näitä ovat muun muassa Mogen kanssa yhteistyötä tekevät suuret öljy-yhtiöt kuten ranskalainen Total Energies ja amerikkalainen Chevron.
 Nordealla, Danske Bankilla, Ilmarisella ja Elolla on kaikilla ollut näissä sijoituksia.
 Armeijan sotilas vartiopaikallaan Yangonissa. EPA
 Ainakin osa listan ykkös- ja kakkoskategorian yrityksistä on ryhtynyt Myanmarin vallankaappauksen jälkeen toimiin. Esimerkiksi öljy-yhtiöt Total ja Chevron ovat jäädyttäneet maksuja, jotka olisivat muuten päätyneet armeijalle.
 Danske Bankin lehdistöpäällikkö Josi Tikkanen sanoo, että pankki keskustelee Totalin kanssa mahdollisuuksista huomioida Myanmarin ihmisoikeustilanne yritystoiminnassa.
 – [Totalin operoima] kaasukenttä tuottaa sähköä miljoonille ihmisille ja tärkeälle infrastruktuurille, kuten sairaaloille Myanmarissa ja Thaimaan länsiosissa.
 Nordean Henrika Vikman sanoo, että ihmisillä on oltava konfliktialueillakin mahdollisuuksia ostaa tuotteita ja palveluita.
 – Pidämme tärkeänä, että löytyy yhtiöitä, jotka näitä pystyvät tuottamaan toimintatavoin, jotka eivät ole ristiriidassa ihmisoikeuksien kanssa.
 Helppoja ratkaisuja tilanteeseen ei ole. Esimerkiksi EU ja Yhdysvallat perustelevat haluttomuuttaan asettaa pakotteita energiasektorille juuri humanitaarisilla syillä: sähkökatkokset iskisivät ennen kaikkea Myanmarin siviiliväestöön.
 Juttua varten on haastateltu myös Ulkopoliittisen instituutin vierailevaa johtavaa tutkijaa Olli Ruohomäkeä sekä Finnwatchin tutkijaa Anu Kultalahtea.
 Mihin asti pankkien ja rahoituslaitosten vastuu sijoituksistaan ulottuu? Voit keskustella aiheesta sunnuntai-iltaan 7.11. klo 23 asti.
 Lue lisää:
 Myanmarin armeija kaappasi vallan ja lupaa uudet vaalit ensi vuonna – maan johtaja Aung San Suu Kyi otettiin kiinni
 Myanmarin armeija on surmannut jopa yli sata ihmistä mielenosoituksissa, raportteja ilmaiskuista syrjäseudulla – "He tappavat meitä kuin kanoja
 Rohingya-pakolaiset kertovat Ylelle, miten Myanmarin sotilaat toimivat: "He polttivat talomme ja ampuivat ne, jotka nousivat piiloistaan

Suomessa toimivien pankkien ja eläkeyhtiöiden sijoitusrahoja on voinut tihkua Myanmarin armeijalle – yritykset kertovat nyt myyneensä omistuksiaan


Summary: Itä-Uudenmaan poliisi ottaa kokeiluun kriisinallet. Positiivisia kokemuksia niiden jakamisesta on jo saatu maailmalta sekä esimerkiksi Helsingin pelastuslaitoksilta.

Itä-Uudenmaan poliisi ryhtyy jakamaan nalleja esimerkiksi onnettomuudessa tai muussa traumaattisessa tilanteessa mukana olleille lapsille.
 – Jos lapsi on ollut osallisena vaikka liikenneonnettomuudessa tai on tapahtunut perheväkivaltatapaus, jossa paikalla on poliiseja ja sosiaaliviranomaisia, lapsi on monesti asiasta omalla tavallaan järkyttynyt, kertoo Itä-Uudenmaan poliisin ylikomisario  Jussi Huhtela .
 Jaettavat nallet ovat pehmoleluja, joissa on poliisin logo. Huhtelan mukaan niitä on tarkoitus alkaa jakaa lähipäivinä. Kyseessä on tässä vaiheessa kokeilu.
 – Muun muassa lasten vanhemmilta ja yhteistyöviranomaisilta saatavan palautteen perusteella arvioidaan, miten jatketaan.
 Pehmolelu tuo turvaa
 Kriisinalleja on ollut käytössä jo esimerkiksi  Australiassa ,  Alankomaissa  ja  Yhdysvalloisssa . Positiivisia kokemuksia nallejen jakamisesta on saatu myös ainakin Itä-Uudenmaan ja Helsingin pelastuslaitoksilta.
 Ensihoitomestari  Mika Korhonen  Helsingin pelastuslaitokselta kertoo, että pehmolelun avulla lapsen huomion saa kiinnittymään toisaalle pelastushenkilöstön suorittaessa tehtäväänsä. Samalla lelu voi tuoda turvaa uudenlaisessa, pelottavassakin tilanteessa.
 – Lapselle lähes kaikki sellaiset tilanteet, joissa paikalle tullaan ambulanssilla tai pelastusyksiköllä, ovat kriisitilanteita. Lapsen ja aikuisen hätä otetaan tosissaan, vaikka meille tilanne saattaisikin olla arkipäiväinen, Korhonen kertoo.
 Tilanteen haltuunottamisessa ja rauhoittamisessa nallella voi olla suuri merkitys.
 – Pehmoleluun takerrutaan sillä hetkellä, ja se tuo turvaa. Hoitoa tarvitseva lapsi voi keskittyä nallen tutkimiseen ja vaikka keksiä sille nimen samalla, kun me tutkimme häntä.
 Vuonna 2019 Helsingin pelastuslaitos pyysi ihmisiä lahjoittamaan pehmoleluja pienille potilaille. Tästä syntyi "nallevyöry", jonka myötä  pelastuslaitokselle lahjoitettiin 60 000 pehmolelua .
 – Niitä riittää meillä edelleen. Haastaisin muitakin toimijoita lähtemään keräyskampanjaan mukaan, sillä ihmisillä on selvästi auttamisen halua, mikä on hieno asia, sanoo Korhonen.
 Voit keskustella aiheesta lauantaihin 6. marraskuuta kello 23:een saakka.
 Lue seuraavaksi:
 "Elämästä puuttuisi yksi iso pala" – moni katsoo lempisarjaansa päivittäin, koska se lohduttaa, lievittää stressiä ja pitää seuraa
 Tamperelainen pappi keksi uuden tavan lohduttaa leskeä – nyt sadat ihmiset seuraavat hänen esimerkkiään

Kun tilanne on pahin mahdollinen, nalle tuo lapselle lohtua ja turvaa – poliisi kokeilee maailmallakin hyväksi havaittuja tapaa


Summary: Kerromme päivän uutis- ja puheenaiheet lyhyesti.

Eläkeyhtiöiden sijoitusrahoja on voinut tihkua Myanmarin armeijalle
 Nordea ja Danske Bank sekä työeläkeyhtiöt Elo ja Ilmarinen ovat sijoittaneet suuryrityksiin, jotka kytkeytyvät Myanmarin armeijan liiketoimiin. Myanmarin sotilasjuntta on syyllistynyt mittaviin julmuuksiin siviilejä kohtaan. Yle kysyi,  miten yritykset toimivat asiassa .
 Suomen monimuotoistuminen näkyy myös kuolemaan liittyvissä käytännöissä
 Suomen monimuotoistuminen on muuttanut paitsi suhtautumista kuolemaan myös hautaustoimintojen käytäntöjä. Esimerkiksi muslimivainajien hautaukset pystytään pääsääntöisesti suorittamaan hyvin nopealla aikataululla, kuten uskontokunnan traditioihin kuuluu. Kuvituskuva. Jorge Gonzalez / Yle
 Kuolemantutkijan mukaan suomalaisten suhtautuminen kuolemaan on viime vuosina selkeästi arkipäiväistynyt. Lähes puolet ajattelee, ettei kuoleman jälkeen ole enää mitään. Suomen monimuotoistuminen on muuttanut paitsi asenteita  myös hautausalan käytäntöjä .
 Suomi syöksyi lamaan tasan 30 vuotta sitten
 Työttömien mielenosoitus eduskuntatalon edessä syyskuussa 1993. Työttömiä oli pahimmillaan yli puoli miljoonaa ja työttömyys nousi yli 20 prosenttiin vuoden 1994 joulukuussa.  Pekka Sipilä / Yle
 Marraskuussa 1991 Suomen markka devalvoitiin, mitä voi pitää syvän lamavaiheen alkuna. Devalvaatiolla yritettiin saada hiipuvaa taloutta käyntiin, mutta samalla valuuttalainaa ottaneet ihmiset ja yritykset joutuivat entistä suuremman velkataakan alle. Työttömyys nousi ennätyksiin, mikä tuntuu monella vieläkin pieneksi jääneenä eläkkeenä. Mutta lamasta myös opittiin, ja sen ansioista nykyistä talouskriisiä  on osattu hoitaa paremmin .
 Viikonlopuksi sää poutaantuu
 Yle
 Lauantaina maan eteläosassa tulee sadekuuroja ja pohjoisessa paikoin lunta tai räntää. Maan keskivaiheilla poutaantuu ja pilvisyys vaihtelee. Pohjoisesta alkaa vähitellen virrata kylmempää ilmaa.
 Lue lisää Ylen  sääsivuilta .

Herätys: Yritykset selvittävät Myanmar-kytköksiään, suhtautuminen kuolemaan on arkipäiväistynyt, laman jäljet näkyvät yhä