Summary: Palvelualan työntekijöistä yli puolet kokee väkivaltaa ja sen uhkaa töissä, ja kaikista tukalin tilanne on alle 25-vuotiailla. Nuoria työllistävät suuret ketjut eivät osaa vastata, kuinka paljon juuri nuoret työskentelevät yksin ilta- ja yövuoroissa.

Kun helsinkiläinen  Meeri  aloitti 18-vuotiaana työt vilkkaalla huoltoasemalla, hän kauhistui ensiksi siitä, että hänet laitettiin vain muutaman perehdytyskerran jälkeen yksin ilta- ja yötöihin. Pian hän sai huomata, että kiireisten iltavuorojen aikana piti jatkuvasti myös soitella poliisille.
 Bensavarkauksien lisäksi Shellin palveluasemalta lähti nimittäin viikoittain kävelemään etenkin alkoholia ja tupakkatuotteita. Lisäksi Meeri seisoi useimmiten yksin kassan takana, kun tiskin toisella puolella oli päihtyneitä, uhkaavilta tuntuvia asiakkaita. Hälytysnappia poliisin tai vartijan kutsumiseen ei ollut huoltoasemalla lainkaan.
 Mun päähän ei mahdu, miten yhdelle ihmiselle voidaan jättää tuollaisia vastuita, varsinkin kun kyseessä on 18-vuotias tyttö.  "Meeri", Shellin entinen työntekijä
 Meeri ei ole ainut nuori, joka on laitettu yksin työvuoroon. Alle 25-vuotiasta palvelualan työntekijöistä 23 prosenttia työskentelee joko jatkuvasti tai ainakin suurimman osan työpäivästä yksin. Tämä selviää Palvelualojen ammattiliitto PAMin kyselystä, johon vastasi 373 liiton jäsentä.
 Juttuun haastateltu "Meeri" oli 18-vuotiaana vastuussa Shellin ravintolasta, kahvilasta, myymälästä, neljästä käteismaksulla toimivasta bensamittarista ja autojen pesuhallista, joka sijaitsi erillisessä rakennuksessa. Mikael Crawford/Yle
 Kysyimme nuorilta heidän työoloistaan palvelualalla verkkokyselyllä.  350 vastauksesta kävi ilmi,  että nuoret ovat kokeneet esimerkiksi paniikinomaista kiirettä, kärsineet huonosta johtamisesta ja palkattomista ylitöistä.
 Tässä jutussa kerrotaan nuorten töissä kokemasta turvattomuudesta, jota osa tuntee etenkin ilta- ja yötöissä sekä yksin vuorossa ollessaan.
 Haastattelimme kahdeksaa kyselyymme vastannutta nuorta, jotka kertovat kohdanneensa töissä muun muassa seksuaalista häirintää, fyysistä väkivaltaa, ryöstöjä ja uhkaavia tilanteita. Osa haastateltavista on saanut asiakkailta jopa tappo- ja raiskausuhkauksia.
 Meeri ja suuri osa Ylen haastattelemista nuorista esiintyvät jutussa nimettöminä, koska heitä pelottaa, että julkisuudessa palvelualan epäkohdista puhuminen voisi vaikuttaa tulevaisuuden työmahdollisuuksiin. Juttuun haastatellut nuoret ovat kaikki irtisanoutuneet ketjujen palveluksesta viimeisen kolmen vuoden sisällä.
 Vartija paikalle vain “ryöstötilanteessa”
 Ylen haastattelemat R-kioskilla työskennelleet nuoret naiset kertovat, että kioskeissa oli hälytysnappi, mutta esihenkilöiden ohjeistusten mukaan sitä sai painaa ainoastaan “ryöstötilanteissa”.
 R-kioskin turvallisuus- ja työsuojelupäällikkö  Erkki Laxin  mukaan työntekijöitä tulisi ohjeistaa kutsumaan vartija paikalle aina uhkatilanteissa.
 Lisäksi Lax painottaa, että “kioskeilla ei olla koskaan täysin yksin, koska ketjun palvelukeskus on henkilöstön tavoitettavissa kioskien ollessa auki puhelimitse tai sisäisen viestintäkanavan kautta”.
 R-kioskin Helsingissä sijaitsevalla toimipisteellä tänä vuonna työskennellyttä parikymppistä naista huvittaa ketjun vastaus.
 – Jos soittaa palvelukeskukseen, pitää odottaa vastausta puolesta minuutista pariin minuuttiin. Sinne ei todellakaan soiteta, jos joku tulee varastamaan tai uhkailemaan.
 Laxin mukaan palvelukeskuksen vasteaika on alle 30 sekuntia.
 R-kioskin turvallisuus- ja työsuojelupäällikkö Erkki Laxin mukaan ikä ei vaikuta siihen, kuka työskentelee yksin. Kioskissa yksin työskenneltäessä henkilön on oltava täysi-ikäinen. Yle/Lone Widestam
 Mehu- ja smoothiebaariketju Jungle Juice Barissa useamman vuoden esihenkilötehtävissä työskennelleen nuoren naisen mukaan osassa ketjun toimipisteistä ei ole nappia, jota painamalla saisi vartijan paikalle.
 Lisäksi työntekijöitä on ohjeistettu ottamaan yhteyttä vartiointipalveluun vain, jos kyseessä on henkeä uhkaava tilanne.
 – Osaako nuori tehdä itse arvion, onko kyseessä henkeä uhkaava tilanne? Olen saanut tappouhkauksia ja minusta on otettu kiinni fyysisesti. Kaikista tapauksista olen kertonut eteenpäin.
 Nainen kertoo, että vartijoihin yhteyden ottaminen on siinä mielessä vaikeaa, että työpisteille ei saisi ohjeistuksen mukaan tuoda omaa puhelinta. Ainoa vaihtoehto olisi siis soittaa toimipisteen lankapuhelimella vartijalle, mutta haastateltavan mukaan ison puhelimen esiin kaivaminen tekee usein tilanteista vielä uhkaavampia.
 Jungle Juice Barissa työskentelyn kuormittavuudesta on käyty keskustelua myös nuorten suosimassa anonyymissä keskustelupalvelu Jodelissa.  Hesburgerin kohtuuttomat vaatimukset nuorille työntekijöilleen  nousivat esiin samaisessa sosiaalisen median kanavassa elokuun lopussa. Tällä viikolla Hesburgerin johto kertoi ryhtyneensä toimenpiteisiin.  Yritys aikoo kuunnella työntekijöitään ja parantaa heidän olosuhteitaan .
 Pikaruokaravintola Subwayssa vuonna 2019 työskennellyt parikymppinen nainen kertoo, että kivijalkaliikkeessä ei ollut lainkaan vartijanappia. Liikkeessä työskenneltiin perjantain ja lauantain väliset yöt yksin.
 Viikonloppuöisin humalaiset asiakkaat virtasivat ovesta sisään, kun baarit sulkeutuivat.
 Liikkeessä työskenteli pääosin nuoria naisia. Haastateltavan mukaan työntekijät sanoivat yrittäjälle, että yksin yövuorossa työskenteleminen ei tunnu turvalliselta.
 Subwayn yrittäjän mukaan hän sanoi työntekijöilleen, että ravintolaa ei kannata pitää perjantaiöisin auki niin, että töissä on kaksi työntekijää.
 – Pidettiin palaveri, jossa sanoin, että joko suljetaan tai sitten tehdään yksin, jos joku kokee pystyvänsä siihen.
 Ennen koronarajoituksia Subwayt olivat paljon auki öisin. Usein yövuorossa oltiin yksin, myös viikonloppuisin. Janne Lindroos / Yle
 Turkulaisessa Hesburgerissa viiden vuoden ajan työskennellyt 25-vuotias  Erik Yomans  kertoo, että ravintolassa oli hälytysnappi, jota sai painaa uhkaavassa tilanteessa. Yomans puhuu kokemuksistaan omalla nimellään, koska kertoo odottaneensa pitkään, että palvelualan epäkohdista puhuttaisiin julkisesti.
 Vuoropäällikkönäkin työskennelleen Yomansin mukaan ongelmana oli se, että kaikki uudet työntekijät eivät tienneet koko vartijanapin olemassaolosta, koska alimiehitetyssä ravintolassa ei ehditty perehdyttää työntekijöitä kunnolla.
 Ketjut vaitonaisina
 Kysyimme nuorten yksintyöskentelystä ja työturvallisuudesta Keskolta, S-ryhmältä, R-kioskilta, Scandicilta, Nesteeltä ja St1:ltä. Ketjut eivät osaa vastata, kuinka paljon juuri nuoret työskentelevät yksin ilta- ja yöaikaan.
 R-Kioski, ST1 ja K-market painottivat vastauksissaan sitä, että yksittäiset yrittäjät ja kauppiaat ovat itsenäisesti vastuussa liikepaikkojen operoinnista ja vastaavat näin myös toimipisteiden turvallisuudesta.
 Lisäksi ketjut vetosivat siihen, että turvallisuusasiat ovat sensitiivistä tietoa, joten niistä ei voi antaa julkisuuteen sen tarkempia lausuntoja.
 Ylelle vastanneiden ketjujen mukaan työntekijöiden turvallisuutta parantavat muun muassa hyvä perehdytys, turvallisuuskoulutus ja vartiointi.
 Tappo- ja raiskausuhkauksia työvuorossa
 Yli puolet palvelualojen työntekijöistä kokee väkivaltaa tai sen uhkaa työssään. Vielä useampi kokee seksuaalista häirintää, ja tukalin tilanne on nuorilla. Alle 25-vuotiaista yli 70 prosenttia kertoo kokeneensa häirintää töissä, selviää PAMin kyselystä.
 – Minut on uhattu, tappaa, pahoinpidellä ja raiskata ollessani töissä, jo aiemmin jutussa esiintynyt Jungle Juice Barin entinen työntekijä sanoo.
 Uhkaavat tilanteet ja häirintä olivat hänen mukaansa töissä jokapäiväisiä. Hän sanoo myös ilmaisseensa useaan otteeseen työntekijöiden kokemasta turvattomuudesta aluepäällikölle.
 – Ei ole kiinni siitä, etteikö yhtiön johto tietäisi, heitä ei vaan kiinnosta tarpeeksi, nainen sanoo.
 Jungle Juice Barin toimitusjohtaja Elli Holappa kertoo, että ketju päätyi sulkemaan vuoden 2019 lopussa yhden Helsingin ydinkeskustan toimipisteen työntekijöiden antaman palautteen takia. Kyseisellä pisteellä työskenneltiin paljon yksin ja työntekijät kokivat olonsa turvattomaksi.
 Entisen työntekijän tiimistä lähes kaikki olivat naisia ja kaikki alle 25-vuotiaita. Hän itse eteni esihenkilöasemaan 19-vuotiaana. Jungle Juice Barin keskimääräinen työntekijä on 18–20-vuotias nuori nainen.
 Uudellamaalla sijaitsevalla ABC-palveluasemalla työskennellyt parikymppinen nainen taas kertoo seksuaalista häirintää harjoittavista “vakkareista” eli asemalla paljon aikaa viettävistä miehistä.
 Hänen mukaansa oli normaalia, että keski-ikäiset miehet valitsivat työntekijöiden joukosta “oman suosikkinsa”, jota he piirittivät työvuoron aikana.
 Yksi maksoi aina kolikoilla, koska halusi ottaa kädestä kiinni, kun sai vaihtorahat takaisin. Yksi sanoi, että odottaa minua ulko-ovella, kun lähden töistä kotiin. Siitä tuli todella inhottava ja pelokas olo.  ABC:n entinen työntekijä
 Haastateltava kertoo, että aseman nuoret naistyöntekijät muodostivat porukan, jonka kesken varoiteltiin toisia tietyistä asiakkaista ja suojeltiin toisia työntekijöitä inhottavilta tilanteilta.
 Haastateltavan mukaan esihenkilöt eivät puuttuneet häiriköivien asiakkaiden käytökseen, vaan pikemminkin muistuttelivat siitä, että asiakkaalle ei saa olla töykeä.
 S-ryhmän omistaman ABC-ketjun palveluasemista suuri osa on liikennemyymälöitä, joissa on polttonesteen myynnin lisäksi ravintola, päivittäistavarakauppa ja monesti myös muita liikkeitä.
 Yle/Stefan Härus
 SOK:n riskienhallintapäällikkö  Mikko Koskinen  myöntää, että S-ryhmään kuuluva ABC on työnantajana epäonnistunut haastateltavan kuvailemassa tilanteessa. Hänen mukaansa vastaavanlaisilta tilanteilta voitaisiin välttyä, jos esimies ja muu työyhteisö kannustaisivat nuoria työntekijöitä kertomaan työhön liittyvistä negatiivisista asioista.
 Restel-liikenneasemien ja HelmiSimpukan ketjujohtaja  Tarja Kuittinen  myöntää, että väkivallan uhka ja tapaturman vaarat korostuvat, kun työskennellään yksin.
 Hän kommentoi Shellillä työskennelleen Meerin kertomusta.
 – Kun työtovereilta ei ole mahdollisuutta saada tarvittaessa apuja, on ymmärrettävää, että työntekijä voi tällöin tuntea turvattomuuden tunnetta. Lisäksi tauon pitäminen ja wc:ssä käyminen on haasteellisempaa, Kuittinen sanoo.
 Hänen mukaansa liikenneasemat tekevät yhteistyötä vartiontiliikkeen kanssa, ja yrityksessä on selkeät toimintaohjeet uhkaaviin tilanteisiin ja turvallisuusasioihin.
 Työterveyslaitoksen vanhemman tutkijan  Sampsa Puttosen  mukaan työnantajan täytyisi antaa selvät ohjeet riskitilanteisiin. Hän muistuttaa, että kokeneiden työntekijöiden kokemusmaailma ei ole todellisuutta nuorille, jotka tulevat ensimmäistä kertaa työelämään. Nuorten pitää saada kokea luottamusta ja turvallisuuden tunnetta töissä.
 Puttosen mukaan työhön perehdyttäminen ei ole pelkästään sitä, että osaa hoitaa työhön liittyvät tehtävät, vaan myös sitä, että tietää, miten toimia riskitilanteissa.
 – Nuorta ei pidä jättää yksin tällaisten asioiden kanssa.
 Näin juttu tehtiin Yle kysyi työoloista palvelualalla työskenteleville nuorille. Vastauksia tuli lähes 350. Yle otti yhteyttä vastauksissa yksintyöskentelystä tai ilta- ja yövuoroista kertoneisiin nuoriin ja pyysi heitä kertomaan syvällisemmin kokemuksistaan. Yle on nähnyt jutussa esiintyvien nuorten työtodistukset tai palkkakuitit, joista selviää, että nuoret ovat työskennelleet kyseisissä yrityksissä. Jutussa esiintyvät nuoret ovat työskennelleet yrityksissä viimeisten kolmen vuoden aikana. Heidän kertomuksiaan tukevat sadat yhteydenotot, joissa jutussa esiintyvistä yrityksistä kerrotaan samankaltaisia kokemuksia. Lisäksi Yle lähetti kyselyn Keskolle, S-ryhmälle, R-kioskille, Scandicille, Nesteelle ja St1:lle liittyen ilta- ja yötyöskentelyyn, yksintyöskentelyyn ja turvallisuuteen työvuoroissa. Yle haastatteli juttua varten myös jutussa esiintyvien Jungle Juice Barin, Shellin ja Subwayn edustajia liittyen nuorten kertomuksiin kyseisistä ketjuista.
 Lue lisää:
 Työolojensa takia kohussa ryvettynyt Hesburger aloittaa tällä viikolla toimenpiteet –  "Työntekijöiden kuunteleminen on jäänyt taka-alalle"
 Hesburgerin Salmela vastaa PAMin kritiikkiin: Emme syytä kenttäpäälliköitä tai henkilökuntaa, vaan ylin johto on vastuussa johtamisessa tehdyistä virheistä
 Mitä työntekijän pitää kestää? Hesburgerissa työskennelleet nuoret kertoivat kurjista oloista, valvova viranomainen kävi läpi pahimmat epäkohdat
 Jasmin Ristolainen ja 11 muuta nuorta kertovat karuista työoloista Hesessä – hampurilaisketjun mukaan joskus ei ole pidetty taukoja

"Minut on uhattu tappaa, pahoinpidellä ja raiskata töissä" – yksin iltaisin ja öisin työskentelevät nuoret kertovat uhkaavista tilanteista palvelualalla


Summary: Vihreiden tuoreen kannabiskannan takana on helsinkiläisen Coel Thomasin vuosia kestänyt lobbaus. Hän kertoo Ylen haastattelussa, miksi ajaa kannabiksen laillistamista voimakkaasti.

Vihreät muutti viime viikonloppuna puoluekokouksessa  kantaansa kannabikseen . Nyt puolue virallisesti kannattaa kannabiksen "kieltolain" poistamista eli myynnin, käytön ja hallussapidon laillistamista.
 Vihreiden päätöksen taustalla on 27-vuotiaan  Coel Thomasin  vuosien työ. Thomas kertoo Takaisin Pasilaan -podcastin haastattelussa, että hän kuuli vuonna 2013, miten kannabiksen laillistaminen oli tehty Yhdysvaltain Coloradossa. Myöhemmin hän asui Hollannissa, jossa kannabiksen käyttö on osittain laillistettu.

 Vihreistä tuli ensimmäinen puolue, joka linjasi yhdeksi tavoitteekseen kannabiksen laillistamisen. Mikään läpihuutohomma laillistaminen ei tule olemaan, eikä puoluekaan ollut linjauksessa yksimielinen.  Takaisin Pasilaan tavoitti yhden aloitteen tekijöistä: 27-vuotiaan Coel Thomasin , joka työsti kannabisaloitetta määrätietoisesti kahdeksan vuoden ajan.
 – Aloin puhua tästä avoimesti, että kannabista pitäisi säännellä Suomessa, hän kertoo.
 Thomas teki lopulta aloitteen, että vihreät muuttaa aiemman kannabislinjauksensa.  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) ilmaisi viimeksi tällä viikolla Ylelle oman kantansa , joka on kannabiksen säänneltyyn laillistamiseen myönteinen.
 Thomas on Helsingin vihreiden varapuheenjohtaja.
 Jos meillä olisi tässä kannabissätkä, palaisiko, Coel Thomas?
 – Silloin, kun puhutaan alkoholilainsäädännöstä, poliitikolta ei kysytä, käyttävätkö he alkoholia. Minusta siinä ei ole järkeä kannabiskeskustelussakaan kysytään. Meidän pitäisi puhua systeemitasosta eikä yksittäisten ihmisten päihdekäytöstä.
 Ryhdyitkö ajamaan kannabisaloitetta järkätäksesi kavereillesi luvan polttaa pilveä?
 – En. En aja kannabiksen sääntelyä sen takia, että mun frendit voisivat polttaa pilveä. Ajan kannabiksen sääntelyä, koska nykyinen järjestelmä aiheuttaa massiiviset haitat, joita voidaan korjata sääntelyllä.
 Nyt muuttui vain vihreiden kanta kannabikseen, mutta uskotko, että eduskunta antaa vielä joskus luvan käyttää kannabista?
 – Euroopassa Luxemburg tulee olemaan ensimmäinen maa, joka laillistaa kannabiksen. On väistämätöntä, että Suomessa säännellään vielä kannabista.
 Mitä veikkaat, milloin se tapahtuu?
 – Se saattaa tapahtua ennen 2030-lukua. Riippuu tietysti, miten vaalit menevät, joten voi olla, että se silti tapahtuu vasta 30-luvulla.
 Mikä olisi paras asia, mikä kannabiksen laillistamisesta aiheutuisi Suomelle?
 – Voisimme vähentää kannabiksen haittoja nuorten keskuudessa. Olemme pystyneet vähentämään alkoholin ja tupakan käyttöä vuosia kestäneellä tiukalla sääntelyllä.
 – Voisimme säännellä kannabiksen pitoisuuksia ja siten vähentää haittoja nuorten keskuudessa.
 – Emme halua, että ihmiset käyttävät kannabista, mutta jos he käyttävät kannabista, se pitäisi pystyä tekemään turvallisemmin.
 THL:n tutkimusprofessori  Pekka Hakkarainen huomautti tosin Ylelle  aiemmin tällä viikolla, että vaikka laillistamisen myötä kannabiksen vahvuutta voisi säännellä, niissä osavaltioissa, joissa pilvenpoltto on sallittua Yhdysvalloissa, markkinoilla oleva kannabis on aiempaa vahvempaa.
 Hakkaraisen mukaan myös ne aikuiset, jotka ovat aiemmin käyttäneet kannabista, käyttävät laillistamisen myötä sitä entistä enemmän.
 Coel Thomas, olet ajanut kannabiksen laillistamista jo vuosia. Onko poliittinen missiosi nyt valmis, kun sait ison puolueen muuttamaan näkemystään asiasta?
 – Tämä on vain välitavoite, ei mission completed.
 Keskustelu on avoinna 17.9. klo 23:een saakka.

27-vuotias Coel Thomas sai vihreät muuttamaan kannabiskantansa – kysyimme, ajaako hän kavereidensa etua


Summary: Varuskunta-alueella Mikkelissä kuhisi harjoituksissa, joihin saapui osallistujia eri puolilta Eurooppaa. Paikalla oli asiantuntijoita fyysikoista psykologeihin, sillä säteilyonnettomuus vaatii monen alan asiantuntemusta.

Nuorisoporukka leireilee varuskunta-alueella Mikkelissä, kun he löytävät maastosta metallisen möykyn. Nuoret painivat, ja metallimöykky vaurioituu.
 Kolme nuorta saa vakavia säteilyvammoja, seitsemän muuta selviää lievemmillä oireilla. Metallimöykky on säteilylähde, joka on kulkeutunut Tornion kautta Suomeen.
 Tilanne on kuvitelmaa. Tarina on sepitetty pelastusharjoitusta varten. Siihen on poimittu tyypillisin säteilyaltistumisen tilanne maailmalta.
 Etelä-Savon pelastuslaitos treenasi säteilytilanteen toimia varuskunta-alueella keskiviikkona. EU-hankkeen harjoitukseen osallistui edustusta eri puolilta Eurooppaa.
 Tarkoituksena oli kehittää toimintaa ja rakentaa yhteisiä tapoja toimia.
 – Haemme parhaita rusinoita, keräämme ne pullasta ja panemme uuteen pullaan, kuvaa Etelä-Savon pelastuslaitoksen pelastuspäällikkö  Jyri Silmäri .
 Pelastuslaitos kehittää toimintaansa harjoituksen avulla. Petri Vironen / Yle
 Vastaava vaaratilanne saattaa joku päivä osua oikeasti suomalaisten pelastajien eteen.
 Suomesta löytyy säteilylähteitä muun muassa sairaaloista ja teollisuuden mittalaitteista. Ne kulkevat yleensä paikasta toiseen normaalin rahdin mukana huolellisesti pakattuina ja merkittyinä.
 – Kyllä tällainen tilanne on yksi uhka, Silmäri toteaa.
 Apuun rientävät niin fyysikot kuin psykologitkin
 Metallimöykki sisältää cesium-137:ää. Se on samaa ainetta, jota levisi Tsernobylin ydinvoimalaonnettomuudesta aikoinaan Suomeenkin.
 Hätäkeskus saa ilmoituksen ja hälyttää pelastuslaitoksen ja ambulanssit paikalle. Ne lähtevät suurella vasteella, koska potilaita on kymmenen.
 Apuun saapuu fyysikoita, matemaatikoita, kirurgeja, lääkäreitä, lentäjiä, tullivirkailijoita ja psykologeja. Säteilyonnettomuus vaatii monen alan asiantuntemusta.
 Oikeassa elämässä paikalle rientäisi 50 pelastajaa ja kymmenen ambulanssia. Poliisit saapuisivat tutkimaan ja eristämään alueen. Mikkelissä Vekarajärven varuskunnan läheisyydessä paikalle hälytettäisiin myös varusmiehiä.
 – Pelastuslaitoksella on valmiudet ja kyky näihin tehtäviin. Meillä on mittausvälineet, osaamista ja tietämystä, Jyri Silmäri sanoo.
 Tilannekuva auttaa nopeissa päätöksissä
 Ensimmäiseksi pelastajat lajittelevat potilaat saastumisen määrän mukaan. He siirtävät altistuneet pois välittömän vaaran alueelta 30–50 metrin päähän. Tapahtumapaikka eristetään.
 Seuraavaksi pelastajat puhdistavat potilaat ja mittaavat heidän säteilytasonsa uudelleen. Kun nuoret eivät enää säteile, heidät lähetetään sairaalaan.
 Etelä-Savon pelastuslaitoksen pelastajat saivat juuri uudet säteilymittarit. Niiden käytön opettelu on Jyri Silmärin mukaan harjoituksen suurimpia oppeja.
 "Mitä harvinaisempi tilanne, sitä enemmän on syytä verestää muistia", pohtii Jyrki Silmäri. Petri Vironen / Yle
 Silmäri on työskennellyt kohta 30 vuotta pelastuslaitoksen päällystövirassa. Sen takia hän kiinnittää erityistä huomiota tilannekuvaan.
 – On tärkeää saada tilannekuva reaaliaikaisesti ja visuaalisesti näytölle kenttäjohtajalle, tilannejohtajalle ja tilannekeskukseen niin, että sitä on helppo lukea ja sen pohjalta voi tehdä nopeasti päätöksiä.
 Samalla jää muistiin dataa, jonka pohjalta pelastuslaitos voi kehittää omaa toimintaansa ja jopa EU-tason käytäntöjä.
 – Harjoituksen avulla olemme valmiimpia, kun tällainen tilanne tapahtuu oikeasti, Silmäri sanoo.
 Hän sanoo tarkoituksella kun eikä jos. Kun on realistisempi.
 – Jos on vähän sellainen, että ajatellaan, ettei meille täällä lintukodossa tapahdu tällaista. Toivotaan, että tällaisia tilanteita ei oikeasti satu virkauralle montaa.
 Voit keskustella onnettomuuksiin varautumisesta 17.9. klo 23.00 saakka.

Nuorisoporukka altistuu säteilylle Mikkelissä – tämä ei ole totta, mutta voisi olla, ja siksi pelastajat varautuvat siihen: "Haemme rusinat pullasta"


Summary: Epäterveellisten elintarvikkeiden somemarkkinointia selvittänyt työryhmä olisi valmis rajoittamaan alle 18-vuotiaisiin kohdistuvaa elintarvikemainontaa jopa lailla.

Valtioneuvoston tilaaman selvityksen mukaan Suomessa tarvitaan nykyistä tiukempia pelisääntöjä epäterveellisten elintarvikkeiden markkinoinnille. Erityisesti rajoituksia kaivataan epäterveellisten herkkujen somemarkkinointiin, joihin 13–17-vuotiaat nuoret törmäävät eri kanavissa.
 Epäterveellisten elintarvikkeiden mainontaa halutaan hillitä, joska sillä uskotaan olevan vaikutusta lasten ja nuorten terveystottumusten kehittymiseen. Ruokailutottumuksilla on yhteys muun muassa  ylipainon  kehittymiseen.
 Nykyinen elintarvikemarkkinointiin liittyvä ohjeistus ja lainsäädäntö tai yritysten omat eettiset ohjeet eivät tutkijaryhmän mukaan tällä hetkellä riitä suojaamaan alaikäisiä epäterveellisten elintarvikkeiden markkinoinnilta. Tutkijaryhmä esittää elintarvikelain tiukentamista lakimuutoksella. Esityksen mukaan nykyiset suositukset tulisi päivittää somemarkkinoinnin, digitaalisten pelien ja elintarvikepakkausten osalta.
 Mikä on epäterveellinen elintarvike?
 Elintarvikealan sisäiset ohjeet ovat jo pitkään suunnanneet yrityksiä vähentämään pieniin lapsiin suunnattua mainontaa.
 – Suomessa yritykset ovat kiinnittäneet tähän huomiota erityisesti pienempien lasten osalta. Ehkä tässä on pikkasen unohtunut tämä varhaisteinien ja teini-ikäisten ryhmä. He ovat ikäänkuin jääneet ilman suojaa tai ainakin vähemmälle suojalle, sanoo Tampereen yliopiston palvelujen ja kaupan apulaisprofessori  Elina Närvänen.
 Lapsille ja nuorille kohdistettu elintarvikemarkkinointi on siirtynyt perinteisestä mediasta sosiaaliseen mediaan. Kuluttaja-asiamiehen nykyinen  linjaus lapsiin kohdistuvasta markkinoinnista  on vuodelta 2015. Nykyinen ohje on somevaikuttamisen aikakaudella vanhentunut ja ohjeiden velvoittavuus voi osalle yrityksiä olla epäselvä.
 Perusongelma tällä hetkellä on, että epäterveellisiä elintarvikkeita ei ole tarkkaan määritelty nykyisissä ohjeissa. Tutkijat ehdottavat, että Suomessa otettaisiin elintarvikemerkinnöissä käyttöön tarkka ravitsemusprofiili. Käytännössä tämä tarkoittaisi sitä, että suolalle, sokerille ja tyydyttyneen rasvan määrälle määriteltäisiin tuotekohtaiset raja-arvot, minkä ylittyessä tuote heilahtaisi epäterveellisten elintarvikkeiden luokkaan.
 – Ne ovat elintarvikkeita, joissa on esimerkiksi paljon lisättyä sokeria, tyydyttynyttä rasvaa tai suolaa. Esimerkiksi makeiset, sipsit ja jäätelöt ovat näitä, luettelee Närvänen.
 Mainokset ovat menneet someen
 Toinen keskeinen ongelma tutkijoiden mukaan on, että somemarkkinoinnissa usein käytetään nuorten ihailemia tubettajia ja sosiaalisen median vaikuttajia. Esikuvat saattavat vedota nuoriin tavoilla, jotka ovat ristiriidassa nykyisten hyvien markkinointitapojen kanssa.
 Heidän avulla tuodaan esiin epäterveellisiä tuotteita ja tuotteet tuodaan esiin osana lasten ja nuorten arkea, harrastuksia ja vapaa-aikaa. Lisäksi tuotteita voidaan markkinoida siten, että lapsia ja nuoria osallistetaan tuottamaan omaa sisältöä, jossa he sitten kuluttavat näitä tuotteita, kuvailee Närvänen.
 Närvänen muistuttaa, että pienissä määrissä käytettynä epäterveellinenkään tuote ei ole terveydelle vaarallista. Ongelmana somemarkkinoinnissa nähdään se, että se voi vahvistaa esimerkiksi tuotteiden liiallista kuluttamista osana nuorten kulttuuria.
 – Pyydetään lapsia tai nuoria kommentoimaan, osallistumaan siihen haasteeseen, jossa tuotetta jollakin tavalla kulutetaan tai näytetään siinä omassa sisällössä. Tämän tyyppiset haasteet ja kilpailut voivat vahvistaa haitallisia normeja esimerkiksi sitä, että näitä tuotteita nautitaan kerralla isoja määriä.
 Seitsemäsluokkalaiset Anastasia Jerjomkina, Onni Hiltunen, Samuli Stöders ja Veera Matikainen eivät pidä omalla kohdallaan somemainoksia erityisen haitallisina.
 – Mun mielestä mainokset on ihan ookoo. Jos sitten menet heti kauppaan ostamaan kymmenen kiloa karkkia ja sipsiä, niin se on mun mielestä vähän huono homma. Mutta en usko että kovin moni sitä tekee, arvelee Samuli Stöders.
 Nuorten mielestä seuratut tubettajat voivat kuitenkin saada ihmisiä enemmän kiinnostumaa ja ostamaan tuotteita kaupasta. Esimerkiksi Tiktok, Instagram ja Youtube -tilejä seuraavat nuorten lisäksi myös pienemmät lapset.
 –Jos olisin 8-vuotias, en varmaan osaisi erottaa Tiktokissa mainosta. Somevaikuttajilla ei ole mulle enää mitään vaikutusta mutta pienempänä, kun katsoin tubettajia, olin heti : Äiti voitko ostaa tuon, Anastasia Jerjomkina muistelee.
 Yhteiset pelisäännöt saa kannatusta, tiukka ikäraja ei
 Markkinointia koskevat ohjeiden tiukentamista ja selkeyttämistä kannatetaan elintarvikeyrityksiä edustavasta Elintarviketeollisuuden liitosta ja markkinointialaa edustavassa Marketing Finlandissa.
 Marketing Finlandin toimitusjohtaja  Riikka-Maria Lemminki  arvioi, että kyse on siitä, että vaikuttajamarkkinoinnin määrä on kasvanut ja sääntely ei ole pysynyt perässä. Hän uskoo kuitenkin, että kukaan alalla ei tarkoituksella haluaa rikkoa sääntelyä.
 – Pelisääntöjen kirkastaminen yhdessä kuluttajaviraston kanssa on varmasti tosi tärkeää, sanoo Lemminki.
 Lemminki pitää 17-vuoden ikärajaa liian korkeana.
 – Esitys kuulostaa hyvin tiukalta, jos mainonta halutaan rajata siten, ettei se saa näkyä alle 18-vuotiaille. Jos ajatellaan että 16-vuotias saa ajaa mopoautoa, mutta mehu- ja keksimainontaa ei saan kohdentaa tuonikäisiin. Ehkä kohtuullisempi ikäraja olisi jossain 15 ikävuodessa, Lemminki arvioi.
 Myös Fazerin Suomen makeisten markkinointijohtaja  Anne Repo  pitää markkinoinnin ikärajaa ongelmallisena.
 – Tällä hetkellä kuulostaa aika haastavalta, jos tiukka rajaus tehdään sen täysi-ikäisyyden perusteella. On hirveän vaikea
 Tutkimus ehdottaa epäterveellisten elintarvikkeiden, kuten karkkien ja sipsien somemainonnan kieltämistä alle 18-vuotiailta.  Jari Kovalainen / Yle
 määritellä mihin kaikkeen se vaikuttaa. Tarkoittaako se sitä, että Fazer-brändi ei voi olla tukemassa lasten urheilua, jos siellä on mukana alle 18-vuotiaita harrastajia, Repo pohtii.
 Elintarviketeollisuusliiton johtaja  Marleena Tanhuanpään  mukaan elintarviketeollisuudessa lapsiin kohdistuva markkinointi otetaan vakavasti.
 – Olemme ilman muuta valmiita tarkentamaan viranomaisohjeita ja omia ohjeita. Varmasti ohjeita on syytäkin tarkentaa tämän vaikuttajamarkkinoinnin osalta erityisesti. Siinä jo nyt mielestäni toimitaan vastuullisesti, ja ne jotka eivät toimi, niin niille itsesäätelyohjeilla ja asian yleisellä esiin nostamisella saadaan toivottavasti viimeisetkin mahdolliset ylilyönnit ruotuun, sanoo Tanhuanpää.
 Jari Kovalainen / Yle
 – Olemme ilman muuta valmiita tarkentamaan viranomaisohjeita ja omia ohjeita . Varmasti ohjeita on syytäkin tarkentaa tämän vaikuttajamarkkinoinnin osalta erityisesti, myöntää Tanhuanpää.
 Elintarvikeyritykset ja mainostajat eivät lämpene lakimuutokselle
 Elintarviketeollisuuden liitto ja markkinointialan liitto Marketing Finland eivät halua, että markkinointia säätelevään elintarvikelakiin kajotaan.
 – Meillä on se käsitys, että markkinointi on Suomessa varsin vastuullista ja ylilyöntejä ei juurikaan ole. Siinä mielessä , että mennään suoraan lainsäädäntöön tuntuu aika ylimitoitetulta ja tarpeettomalta. Lisäksi se merkitsisi valtavaa määrittelyn tarvetta. Lähtien siitä, mikä määritellään epäterveelliseksi. Ruokavalio on kuitenkin kokonaisuus ja siihen mahtuu myös herkuttelutuotteita, perustelee Tanhuanpää.
 Fazerin markkinointijohtajan näkemys on, että ansallisen kieltävän lainsäädännön sijaan yritysten itsesäätelyä pitäisi tehostaa ja linjausta käydä yhdessä läpi yritysten välillä.
 – Parasta olisi edetä siten, että tarkastellaan ja tehostetaan itsesäätelyohjeita alan kesken ja noudatetaan samoja ohjeita, sanoo Repo.
 Tiina Jutila / Yle
 Tutkijat ja alan yritykset uskovat, että keskustelu tutkimusryhmän ehdotuksista jatkuu. Lopullinen raportti julkaistaan lokakuussa. Toimenpidesuositusten eteenpäin vieminen ja hyväksyminen on poliittisten päätoksentekijöiden ja alan eri toimijoiden käsissä.
 – Lainsäädännön paine ikäänkuin työntää yrityksiä tekemään asialle enemmän. Pelkästää se, että tehostetaan itsesääntelyä se ei riitä. Tästä on kansainvälisiä kokemuksia esimerkiksi Norjasta. Siellä lainvalmistelun paine on saanut aikaan enemmän kuin mitä olisi tapahtunut ennen sitä, toteaa Närvänen.

Karkkien, sipsien ja muiden herkkujen somemarkkinointiin halutaan pelisäännöt – rajoituksia tarvitaan erityisesti suojaamaan nuoria,  toteaa tuore selvitys


Summary: Joutsenon mukaan äitien elämäkirjoitus netissä voisi auttaa myös esimerkiksi erilaisten tukimuotojen löytämisessä erilaisille äideille.

Digitaalisesta elämäkirjoittamisesta eli ennen kaikkea blogien pitämisestä on tullut nykyäideille tärkeä osa toteuttaa äitiyttään.
 Astrid Joutsenon  väitöskirjan mukaan äitien elämäkirjoittaminen voi myös niin vahvistaa olemassaolevia äitiyden ideaaleja kuin haastaa normejakin. Joutseno tunnetaan säveltäjänä, muusikkona ja kirjailijana nimellä  Astrid Swan .
 Joutsenon mukaan äidit ovat viime vuosikymmenten aikana nousseet säätelypuheen kohteista omaäänisiksi toimijoiksi, samalla kun blogeista ja sosiaalisesta mediasta on tullut valtavirtaa.
 – Äidit osallistuvat bloggaamalla keskusteluun äitiyttä koskevista normeista, diskursseista ja kertomusmalleista. He kirjoittavat esimerkiksi norminvastaisista tavoistaan äitiä ja määrittävät näin uudelleen, mitä hyvä äitiys voi olla, Joutseno sanoo.
 Äitiminen (engl. mothering) on feministinen termi, jota käytetään korostamaan äitiyden aktiivista luonnetta. Termi on syntynyt erottamaan toisistaan äitiyden, jota määrittävät patriarkaattiset rakenteet ja instituutiot, sekä äitimisen, johon kytkeytyy myös kokemusten ja toiminnan pohdinta ja niiden jakaminen muiden kanssa.
 Joutseno tutkii väitöskirjassaan äitien elämäkirjoittamista yhdysvaltalaisissa blogeissa ja kahdessa muistelmateoksessa.
 – Äidiksi tulemisessa kohtaavat kehollinen haavoittuvuus ja pystyvyys sekä myös yhteiskunnan säätely ja ohjaus. Monet tutkimusaineistoni äidit alkoivat kirjoittaa elämästään nettiin juuri äidiksi tullessaan, Joutseno kertoo.
 Joutsenon mukaan Yhdysvalloissa on syntynyt täysin ammattilaisten äitibloggaajien ryhmä. Yhdysvalloissa monet eivät voi jäädä pitkille äitiyslomille, jolloin ammattibloggaamisen kautta muodostuu idealisoitu käytäntö: äiti voi jäädä pitkään kotiin, mutta samalla tienata rahaa blogillaan.
 Joutseno ei kuitenkaan ole tutkinut kaupallisuutta.
 – Minua kiinnosti se, miten äidit voivat kertoa hyvin erilaisista äitimisen kokemuksista.
 Normeja haastavat äidit
 Joutsenon aineistossa on keskitytty erityisesti siihen, miten sairaat ja kuolevat äidit toteuttavat äitimistään.
 – He voivat elämäkirjoittamisen kautta muovata äitimistään hyväksi, vaikka se ei enää normeihin mahdukkaan.
 Joutseno itse  sairastaa parantumatonta rintasyöpää.  Hän kirjoittaa siitä myös väitöskirjassaan käyttäen autoetnografiaa eli tutkimusmenetelmää, jossa hyödynnetään tekijän henkilökohtaisia kokemuksia hahmottamaan kulttuurisia ja sosiaalisia käsitteitä.
 Joutsenon tutkimuksessa esiin nousee muun muassa se, kuinka sairaat ja kuolevat äidit voivat blogikirjoittamalla pohtia omaa äitiyttään, vaikka se ei enää mahdu äitiyden ideaaliin.  Valreza Collective
 – Tutkimuksessani merkityksellisiksi nousivat erityisesti syntymisen ja kuolemisen teemat. Myös sairaat ja kuolevat äidit voivat blogikirjoittamalla mahdollistaa oman äitiytensä pohtimisen, muovaamisen ja sovittamisen, vaikka se ei täytä kulttuurimme sanelemia ideaalin äitiyden merkkejä.
 Kuolevat äidit kehittävät Joutsenon mukaan huolenpidon etiikkaa. Blogeja kirjoitetaan osittain lapsille, arkistoksi tulevaisuuteen siihen aikaan, jossa heitä ei ehkä enää ole. Virtuaalinen arkisto mahdollistaa läsnäolon vielä myöhemminkin.
 – Äidit esimerkiksi kuvailevat tekemiään käytännön järjestelyjä, joilla pehmentää lasten kohtaamaa menetystä.
 Joutsenon mukaan äitien elämäkirjoitus netissä voisi auttaa myös tutkijoita ja yhteiskunnallisia elimiä esimerkiksi erilaisten tukimuotojen löytämisessä erilaisille äideille.
 On myös muita tapoja, jolla bloggaavat äidit ovat haastaneet ideaalia, intensiivistä äitiyttä. Joutsenon mukaan esimerkiksi joko äidin tai lapsen erilaiset vammat ovat olleet sellaisia käänteitä, jolloin äidit ovat alkaneet bloggaamaan.
 Blogit voivat olla kuitenkin myös varsin normittavia. Sellaisia ovat usein Joutsenon mukaan juuri ne kaupalliset blogit, jotka ovat lähinnä valkoisten, hyvin ylä- tai keskiluokkaisten äitien pitämiä.
 – He haluavat tuottaa sellaista kuvastoa ja tekstiä, jotka pönkittävät äitiyden ideaalia.
 Äitiblogien määrä on kuitenkin valtava. Seasta löytyy hyvin erilaisia ja normikriittisiä äitejä, jotka toteuttavat äitimistään hyvin eri tavoin.
 Yhdysvalloissa etenkin viime aikoina rodullistetut äidit ovat käyttäneet paljon jonkinlaista digitaalista elämäkirjoittamista parantaakseen omaa asemaansa.
 – He pystyvät itse vaikuttamaan siihen, että he näkyvät ja heidän äänensä kuuluu.
 Suomessa kaikuja samasta
 Joutseno on tutkinut yhdysvaltalaista elämäkirjoittamista. Tutkimusta ei voi sellaisenaan soveltaa suomalaisiin äitiblogeihin, mutta pääpiirteittäin on kyse samasta ilmiöstä.
 – Sekä Suomessa että Yhdysvalloissa vaikuttaa tällä hetkellä sama, intensiivisen äitiyden ideaali: äidin jatkuvan läsnäolon korostaminen välttämättömänä lapsen hyvälle kehitykselle. Aina äitiys ei kuitenkaan sovi tähän ideaaliin.
 Joutseno valitsi aineistonsa siksi, että hänen taustansa on yhdysvaltalaisen kirjallisuuden tutkimuksessa. Hän teki gradunsa Sylvia Plathin päiväkirjoista eli elämäkirjoittamisen tutkimuksesta oli kysymys siinäkin.
 – Toisaalta myös meilläkin digitaalinen kulttuuri on vahvasti yhdysvaltalaisen kulttuurin määrittämää jo senkin takia, että kaikki teknologiayhtiöt ja -alustat ovat pitkälti sieltä tulleita. Se vaikuttaa myös Suomessa siihen, millainen blogikulttuuri täälläkin on.
 – En ole tutkinut suomalaisaineistoa, mutta uskaltaisin väittää, että yhteisiä piirteitä löytyy. Yhdysvaltalainen malli on pitkälti se, mikä meilläkin vaikuttaa, Joutseno jatkaa.
 Joutseno arvostelee sitä ajatusta, että blogia pitävä äiti olisi poissa perheensä parista. Hänen mukaansa vaikuttaa päin vastoin siltä, että äidit saavat itselleen blogeista voimavaroja, kun he toisaalta pohtivat omaa arkeaan ja toisaalta saavat vertaistukea virtuaalisesta yhteisöstä.
 – Yhdysvalloissakin nykyäidit voivat olla aika yksin, käytännössä aika erillään muista äideistä. Virtuaalisesta yhteisöstä voi löytyä samanhenkisiä ja samoin kokevia äitejä. He voivat tukea toisiaan siinä, että he tekevät äitimistä eri tavalla.
 Astrid Joutseno näkee elämäkirjoittamisen välineenä, jota äidit voisivat hyödyntää laajemminkin itsetutkiskeluun ja vertaisuuteen.
 – Kirjoittamisen keskiössä ei tarvitse olla lasten hyöty vaan itseymmärrys. On korkea aika, että se, miten käsitämme äidin roolin kulttuurisesti, tulee nähdyksi äitityötä tekevien itsensä kokemuksen kautta.
 Äitiblogin kirjoittaminen ei ole vain kokemuksen siirtämistä kertomuksen muodossa digitaaliselle alustalle, vaan se on luova prosessi, joka muovaa äitimisen käytänteitä ja synnyttää yhteisöön kuuluvuutta.
 – Tutkimukseni voi auttaa ymmärtämään myös työn ja hoivan jakautumista sekä digitaalisten kanavien ja teknologian roolia kodeissa. Nämä kysymykset ovat nousseet keskeisiksi pandemian aikana.
 FM Astrid Joutseno väittelee 22.9.2021 kello 12 Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa aiheesta Life Writing from Birth to Death – How M/others Know. Väitöskirja on myös elektroninen julkaisu ja luettavissa  Heldassa .
 Lue myös:
 Astrid Swan sairastaa parantumatonta rintasyöpää, mutta arki ennen kuolemaa on toisenlaista kuin hän kuvitteli – "Elämäni on kummallisen normaalia"
 Levinnyttä rintasyöpää sairastava Astrid Swan: "Elämä ei lopu siihen, että sinulle kerrotaan, että jossain vaiheessa kuolet"

Astrid Joutsenon väitöstutkimus: Blogikirjoittaminen haastaa äitiyden normit – digitaalisesta yhteisöstä saatu vertaistuki tärkeää


Summary: Aster-potilastietojärjestelmä on neljän alueen yhteinen hanke. Osa alueista on sen jo hyväksynyt, mutta hankintaan tarvitaan kaikkien alueiden myönteinen kanta. Keski-Suomessa hanke on vastatuulessa, erityisesti kohonneiden kustannusten vuoksi.

Etelä-Savon sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä (Essote)

Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä, Siun sote

Suora lähetys Yle Areenassa kello 10.15 Mitä terveyspalvelujen käyttäjän pitäisi ajatella Aster-potilastietojärjestelmän hankinnasta? Ja miksi siitä on noussut kalkkiviivoilla niin suuri kohu? Suorassa lähetyksessä kysymyksiin vastaavat Keski-Suomen sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtaja Leila Lindell (kesk.) ja Muuramen kunnanvaltuuston puheenjohtaja, kirurgina työskentelevä Ville Väyrynen (kok.). Toimittajana Kalle Pallonen.
 Neljällä sote-alueella on yhteisymärrys siitä, että ne tarvitsevat uuden potilastietojärjestelmän. Keski-Suomen, Pohjois-Karjalan, Pohjanmaan ja Etelä-Savon välillä ei myöskään ole eripuraa siitä, että järjestelmän tietojen pitäisi olla helposti saatavilla ja sen pitäisi olla toimintavarma, luotettava ja käyttäjäystävällinen.
 Uusi,  asiakas- ja potilastietojen tallennukseen ja käsittelyyn tarkoitettu Aster-järjestelmä  on tarkoitus ostaa yhdysvaltalaiselta Cerneriltä arviolta noin 350 miljoonan euron kokonaishinnalla.
 Järjestelmästä ei ole Suomessa aiempaa kokemusta.
 Hankinta jakaa jyrkästi muun muassa lääkäreiden, keskisuomalaisten kuntapäättäjien ja Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johdon näkemyksiä.
 Lääkärit ovat nousseet vastustamaan  (ksml.fi) hanketta. Keskisuomalainen kertoo, että "Vetoomus Aster -tietojärjestelmähankinnan keskeyttämisen puolesta" on kerännyt 156 lääkärin nimeä.
 Vetoomuksen allekirjoittajat ovat huolissaan järjestelmän kustannuksista ja sen vaatimasta työmäärästä. Lääkärit epäilevät myös, tehostuisiko toiminta Asterin myötä, kuten on luvattu.
 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkäri  Juha Paloneva  on Aster-järjestelmän kannalla. Hän sanoo, että nykyinen potilastietojärjestelmä ei enää vastaa sille asetettuihin vaatimuksiin.
 Palonevan mukaan Aster vahvistaisi kirjaustapojensa takia muun muassa potilasturvallisuutta. Paloneva toteaa, että jos Asteria ei hyväksytä on edessä uusi raskas kilpailutus.
 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtaja  Juha Kinnunen  avasi hiljattain  mielipidekirjoituksessaan Keskisuomalaisessa  (ksml.fi) Asterin kustannuksia. Kinnusen muukaan Aster on keskeinen pala aika- ja paikkariippumattomien terveyspalvelujen kehittämisessä.
 Keskisuomalaiselle veronmaksajalle järjestelmä maksaisi hänen mukaansa 15 senttiä päivässä.
 Vastustus kasvaa kunnissa
 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin 21 omistajakunnasta tähän mennessä noin puolet on jo joko kunnanhallituksen tai kunnanvaltuuston suulla ilmaissut vastustavansa nykymuotoista Aster-hankintaa.
 Kunnat painavat jarrua, koska hankkeen kustannukset ovat lähes  kaksinkertaistuneet . Kunnilla on myös epäluottamusta sairaanhoitopiiriä kohtaan, muun muassa Keski-Suomen uuden keskussairaalan  roimasti ylittyneen kustannusarvion vuoksi .
 Tällä viikolla Viitasaaren, Uuraisten ja Muuramen valtuustot päättivät yksimielisesti ottaa hankintaan kielteisen kannan hankintaan. Jo aiemmin hankkeen etenemiselle ovat näyttäneet punaista valoa Saarijärvi, Multia, Kyyjärvi.
 Jyväskylän  kaupunginhallitus päätti maanantaina esittää yksimielisesti  valtuustolle, ettei Jyväskylä valtuuta sairaanhoitopiiriä etenemään hankinnassa. Kaupunginhallitus perusteli päätöstään Aster-hankeen kohonneilla kustannuksilla ja sillä ettei kaupunki halua sitoa tulevan hyvinvointialueen taloutta ennalta. Uuraisten kunnanvaltuusto epäilee, ovatko järjestelmän toimittajan valinnan jälkeen tapahtuneet hintojen muutokset ja sopimusten tulkinnat hankintalain mukaisia. Uuraisten valtuuston mielestä ei ole myöskään varmuutta siitä, pystytäänkö kustannusten nousua entisestään estämään. Viitasaaren kaupunginvaltuusto linjasi yksimielisesti, ettei kaupunki ei anna Keski-Suomen sairaanhoitopiirille valtuutusta Asterin hankintaan. Viitasaaren kaupunki edellyttää, että sairaanhoitopiiri käynnistää konkreettisia toimenpiteitä luottamuksen palauttamiseksi sen ja kuntien välille. Muurame ei myöskään myönnä Keski-Suomen sairaanhoitopiirille valtuutusta hyväksyä ja tilata Aster-järjestelmä. Muurame katsoo, että sairaanhoitopiirin pitäisi arvioida hanke uudelleen, koska kustannukset ovat kasvaneet ja järjestelmästä saatavat hyödyt vaikuttavat epärealistisilta.
 – Kaikkia tietysti harmittaa, mutta homma ei ole mennyt kuin Strömsössä. Asenneilmasto sairaanhoitopiirissä on ollut vähän, että sanellaan kunnille, että näin tämä menee, sanoo Muuramen kunnanjohtaja  Ari Ranta-aho .
 "Keskustelun keskiössä pitäisi olla potilas"
 Sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtaja  Leila Lindell  (kesk.)  perää kunnilta  (leilalindell.fi) päätöksiä Asterista tosiasioihin pohjautuen. Lindell muistuttaa, että toiseksi kilpailutuksessa jäänyt järjestelmätarjous on vielä merkittävästi Asteria kalliimpi.
 Lindellin mukaan Asterin kustannusten nousu muodostuu muun muassa järjestelmän lisäominaisuuksista, jotka on tuotu eriteltyinä päättäjille tiedoksi.
 Lindell kommentoi Ylelle, että keskustelussa potilastietojärjestelmän hankinnasta olisi pitänyt olla enemmän keskiössä potilas ja terveyspalvelujen käyttäjä.
 – Ollaan valtavassa myrskyssä, ja hankkeen eteneminen on lähes mahdotonta. Ei ole uudella sairaanhoitopiirin hallituksella ja valtuutetuilla helppo päätös, kun kunnilla on näin suuri epäluottamus, sanoo Lindell.
 Lindell kuvailee hankkeen mahdollista kaatumista menetykseksi terveyspalvelujen käyttäjille. Hän pitää harmillisena, että päätöksissä näyttää olevan kyse enemmän valtakeskustelusta kuin potilaiden ja palvelujen käyttäjien tarpeista.
 – Tarvitaan järjestelmä, joka helpottaa kuntalaisten asiointia ja palvelujen saantia. Sellainen, että kaikki tieto asiakkaasta on yhdellä kertaa lääkärin vastaanotolla saatavilla ja hoitosuunnitelmaa voidaan tehdä yhdellä kertaa. Tämä on tärkeä erityisesti niille, jotka sairastavat paljon.
 Lindell nostaa esimerkiksi vanhusten huollon, jossa on usein kinkkisiä tilanteita, joissa pitää pystyä reagoimaan nopeasti. Jos tiedot eivät olekaan käytettävissä, voi tulla vaaratilanteita, painottaa Lindell.
 Aster-hanketta vastustavien lääkäreiden kritiikistä Lindell toteaa, että he ovat arvostelleet käytettävyyttä ja sitä, että uusi järjestelmä olisi heille työläs, vaikka se ei ole ollut koekäytössä missään.
 Lindellin mukaan lääkäreiden vetoomus keskeyttää hanke perustuu enemmänkin tunteisiin, joita järjestelmä heissä herättää.
 – Kuntien ja sairaanhoitopiirin on tärkeä tehdä asioita yhdessä. Kun kritiikkiä esittää, niin olisi erittäin tärkeää tuoda esille myös vaihtoehto ja sen kustannukset, summaa Lindell.
 Päätös lokakuussa
 Siun sote ja Essote ovat omalta osaltaan Aster-hankinnan hyväksyneet. Vaasan sairaanhoitopiirin kanta ratkeaa 4. lokakuuta. Hankinnan etenemiseen tarvitaan kaikkien neljän sairaanhoitopiirin hyväksyntä.
 Keski-Suomen sairaanhoitopiiri on pyytänyt kuntiaan valtuuttamaan sairaanhoitopiirin järjestelmähankinnan toimitus- ja palvelusopimuksen 29. syyskuuta mennessä.
 Kunnat ovat tähän mennessä yksi toisensa jälkeen evänneet valtuutuksen. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin valtuuston pitäisi päättää uudesta potilastietojärjestelmähankinnasta 15. lokakuuta. Uusi järjestelmä voisi olla käytössä vuonna 2025.
 Mitä ajatuksia artikkeli herätti? Voit keskustella aiheesta tässä 17.9. kello 23 saakka.
 Lue myös:
 Vaasan sairaanhoitopiirin uusi valtuusto perehtyi kiistanalaiseen potilastietojärjestelmään – jättihankinta hyväksytään tai hylätään lokakuun alussa
 Valtava potilastietojärjestelmähankinta entistä enemmän vastatuulessa – Jyväskylän kaupunginhallitus otti kielteisen kannan ja lääkäreiltä vetoomus keskeyttää hanke
 Satojen miljoonien eurojen potilastietojärjestelmän hankinta uhkaa kaatua kalkkiviivoilla – Jyväskylän kaupunginjohtaja esittää kaupan keskeyttämistä
 Uudet potilastietojärjestelmät maksavat satoja miljoonia, mutta niiden käytettävyys on surkea – lääkärin aika tuhraantuu klikkailuun
 Kohuttu Aster-hankinta hyväksyttiin Siun soten yhtymähallituksessa – "Valitus voi olla tulossa"
 Uuden potilastietojärjestelmän hinta kaksinkertaistumassa Keski-Suomessa – kustannusten kasvu kummastuttaa kunnissa
 Essoten valtuusto hyväksyi uuden potilasjärjestelmän hankinnan – kustannukset yli 50 miljoonaa

Katso suorana klo 10.15: Satoja miljoonia maksava ja satoja tuhansia suomalaisia koskeva potilasjärjestelmä – mistä hankinnassa tapellaan?


Summary: Uusi monitieteinen tutkimuskeskus pyrkii selvittämään meren ja ilmakehän välistä vuorovaikutusta sekä sen ilmastovaikutuksia. Vastaavaa tutkimusta ei ole aikaisemmin tehty Itämeren alueella.

Itämeri lämpenee ja rehevöityy. Se on tiedetty Helsingin yliopiston eläintieteellisellä tutkimusasemalla Hangon Tvärminnessä jo pitkään.
 Lähialueen vesillä on tehty pohjaeläin- ja vedenlämpötilaseurantaa pian sadan vuoden ajan.
 Sen sijaan Itämeren ja ilmakehän vuorovaikutus ja sen merkitys ilmastonmuutokselle on suurimmaksi osaksi hämärän peitossa.
 Tvärminneen perustettu uusi, monitieteinen CoastClim-tutkimuskeskus tuo ensi kertaa Itämeren alueella yhteen meribiologit, kemistit, fyysikot ja ilmakehätieteilijät.
 – Terve meri toimii hiilinieluna, joka sitoo hiiltä ja tukee ekosysteemin tasapainoa. Rehevöitynyt meri puolestaan lämmittää ympäristöä ja muuttuu hiilen lähteeksi, joka vapauttaa hiilidioksidia ja metaania ilmakehään ja lisää siten ilmaston lämpenemistä, Itämeren tutkimuksen professori  Alf Norkko  selventää.
 Itämeren tutkimuksen professori Alf Norkko odottaa monitieteisestä tutkimustyöstä apua Itämeren suojeluun ja ilmastonmuutoksen torjumiseen.  Paula Tiainen / Yle
 Uusi tutkimuskeskus pyrkii ennen kaikkea selvittämään kumpaan kategoriaan Itämeri kuuluu.
 Tutkijat muun muassa yhdistävät tietoja meressä, pohjasedimentissä, ilmassa ja erilaisissa elinympäristöissä tehtävistä kenttämittauksista.
 – Me olemme tilanteessa, jossa ympäristöongelmat ovat niin monimutkaisia, että me tarvitsemme ihan uutta otetta niiden ymmärtämiseen ja ratkaisemiseen, Norkko korostaa.
 Rakkohauru kukoistaa jälleen, mutta ei välttämättä kauan
 Väitöskirjatyöntekijä  Norman Göbeler  saapuu mereltä Tvärminnen tutkimusaseman laituriin. Hän kerää merenpohjasta näytteitä, joiden avulla tutkitaan lämpöaaltojen vaikutusta pohjaeläimiin ja ravinnekiertoon laboratorio-olosuhteissa.
 Laiturilla seisova  Joanna Norkko  on ollut samalla aluksella Paimionlahdella viime viikolla. Ryhmä mittasi merivedestä kasvihuonekaasuja ensimmäistä kertaa tällä alueella ja totesi, että matalista merenlahdista vapautuu metaania enemmän ja avomereltä vähemmän.
 – Pelkästään tämä jo osoittaa, että tutkimuksesta on tulossa paljon uutta mielenkiintoista tietoa.
 Joanna ja Alf Norkko ovat aviopuolisoita, mutta karttavat yhteiskuvissa esiintymistä.  Paula Tiainen / Yle
 Esimerkiksi rakkohauru, aikaisemmalta nimeltään rakkolevä, katosi Tukholman saaristosta 70-luvulla miltei kokonaan, mutta on sittemmin palannut ja menestyy jälleen myös Suomen vesillä.
 Rakkohaurua kutsutaan Itämeren sademetsäksi. Se tarjoaa elinympäristön useille muille lajeille, mutta ei menesty kovin rehevässä eikä makeassa vedessä.
 Nyt sillä on uusi vihollinen: ilmastonmuutos.
 Tukholman yliopiston professori emerita  Lena Kautsky  arvioi  Sveriges Radion artikkelissa , että rakkohauru saattaa kadota suuresta osasta Itämerta jo lähivuosina.
 Itämeren ekosysteemi muuttuu nopeasti, mutta tutkijat yrittävät voittaa tämän kilpajuoksun.
 Itämeri kuuluu koronatermein riskiryhmään
 Helsingin yliopistosta CoastClimissä on Tvärminnen lisäksi mukana  Ilmakehätieteiden keskus  ja Tukholman yliopistosta  Itämerikeskus  sekä  Bolin-keskus .
 Alf Norkko työskentelee virailevana professorina Tukholman yliopistossa ja Tukholman yliopiston biogeokemian professori  Christoph Humborg  Tvärminnessä.
 Tieteenalojen ja kansakuntien rajat ylittävällä asiantuntijayhteistyöllä on Alf Norkon mukaan mahdollista tukea meren monimuotoisuutta ja taistella ilmastonmuutosta vastaan.
 Vedenalainen "sademetsä" näyttää parhaimmillaan tältä. Kuva on otettu Hangossa maaliskuussa 2021. Alf Norkko
 – Tiedettä tarvitaan päätöksenteon taakse. Jos me saamme todistettua, että hyvinvoiva Itämeri on hiilinielu, niin se antaa syyn suojella sitä.
 Tällä hetkellä meri ei voi hyvin. Norkkojen mukaan Itämeri kuuluu koronatermein kuvattuna riskiryhmään.
 – Itämeri lämpenee nopeammin kuin valtameret, se on kuin pieni amme.
 CoastClim on saanut kolmen miljonnan euron rahoituksen  Jane ja Aatos Erkon säätiöltä .
 Lisäksi  Walter ja Andrée de Nottbeckin säätiö  sekä Onni Talaan Säätiö ovat myöntäneet apurahan kuudelle tohtorikoulutettavalle.
 Tvärminnen eläintieteellisellä tutkimusasemalla on seurattu Suomenlahden tilaa pitkäaikaisseurannalla pian sadan vuoden ajan.  Paula Tiainen / Yle
 Lue myös:
 Lämpöaallot uhkaavat Itämeren herkkää ekosysteemiä – pahimmillaan veden lämpeneminen voi johtaa massakuolemiin ja metaanin vapautumiseen
 "Jotain on tapahtunut silakalle", kalastajat ihmettelevät Ruotsissa – tutkija varoittaa liikakalastuksen vaikutuksista koko Itämeren ekosysteemille
 Vieraslajit myllertävät merenpohjassa entistä laajemmalla alueella – syrjäyttävät helposti alkuperäislajit
 Ovatko nämä kuvat todella Suomen vesiltä? Kyllä ovat, ja ne kertovat ilosanomaa Itämeren pohjasta: kaikki ei ole vielä mennyttä

Terve meri on hiilinielu, mutta miten on Itämeren laita? Meri- ja ilmastotutkijat yrittävät selvittää tätä nyt ensimmäistä kertaa yhdessä


Summary: Tiedonjulkistamisen valtionpalkintojen jaossa korostettiin koronakriisin esiintuomaa huolta nuorten hyvinvoinnista. Palkitut pyrkivät muun muassa edistämään nuorten vaikutusmahdollisuuksia ja avaamaan vuoropuhelua terveysaiheista.

Kun ohjaaja  Sami Kieksi  ryhtyi tekemään sarjaa nuorten miesten arjesta pelimaailmassa, hän halusi osoittaa, kuinka vaikeaa yhteiskuntaan kiinnittyminen voi olla. Tämä dokumenttisarja sekä Kieksin muut työt toivat hänelle tänään tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnot myöntää Opetus- ja kulttuuriministeriö merkittävästä tiedonjulkistamistyöstä. Työ voi olla ajankohtaista, esimerkillistä tai pitkäjänteistä. Tänä vuonna palkintoja jaettiin kahdeksan.
 Ylen vuonna 2020 esittämä  Logged in  -dokumenttisarja antaa äänen viidelle pelimaailmaan uppotuneelle henkilöille. Osa miehistä poistuu kotoaan vain äärimmäisen välttämättömyyden edessä. Näiden miesten puolesta puhuu yleensä joku muu kuin he itse.
 Sami Kieksin mukaan niin sanottujen hyväosaisten on helppo huudella kuplastaan ja luulla tietävänsä, millaistan näiden nuorten elämä on. Ja päinvastoin.
 – Kuplat erkanevat yhä kauemmaksi toisistaan. Joku elää vaikka Helsingin Eirassa ja huutelee sieltä ohjeitaan syrjään jääneille. Ja joku vähävaraisempien asuttamassa lähiössä ärisee, että tehkää te rikkaat osanne.
 – Se ei ole välttämättä ilkeää eikä pahantahtoista. Ihmiset ehkä oikeasti luulevat tietävänsä, miten toinen elää ja ajattelee. Mutta molemmissa kuplissa eläville näiden toisten maailma on tuntematon, Kieksi pohtii.
 Kieksin mukaan yhteiskunnan segregaatio, eri sosioekonomisten luokkien eriytyminen, on jopa turvallisuusongelma. Kykenemättömyys asettua toisen asemaan voi johtaa äärimmäisiin tekoihin puolin ja toisin.
 Rehellinen ja avoin kommunikaatio on avain dokumentin teossa
 Logged in  -dokumenttisarjaa ylistetään palkintoperusteluissa siitä, että se on tehty kuvattavia nuoria miehiä kuunnellen. Katsoja on kärpäsenä katossa, kun Kieksi johdattaa miehet puhumaan valintojensa vaikuttimista ja seurauksista. Samalla hän julkistaa tietoa, joka muuten jäisi varjoihin.
 Sami Kieksi kertoo, että häneltä kysytään usein, miten hän saavuttaa kuvattavien luottamuksen.
 – Teen mittavan taustatyön. Puhun aluksi potentiaalisten kuvattavien kanssa tuntikausia puhelimessa. Sen jälkeen tavataan ja puhutaan lisää. Tarkoituksena on luoda heti alkuunsa hyvin rehellinen ja avoin kommunikaatioyhteys, Kieksi pohtii.
 Sami Kieksi on kertonut omista lähtökohdistaan muun muassa Kulttuurivieras-haastattelussa keväällä 2020.
 Kovia kokenut ohjaaja Sami Kieksi oppi tuntemaan itsensä ja alkoi nähdä stereotypioiden taakse: "Olosuhteet aiheuttavat sen, mitä meistä tulee ihmisinä"
 Sami Kieksillä on mielessä dokumenttisarja, joka puhkaisisi myös toisen kuplan pintaa. Hän haluaisi kertoa, ettei meidän mittareillamme hyväosaisiksi merkityilläkään, mene aina niin hyvin.
 - Olen kyllä nähnyt senkin puolen, että monissa varakkaissa perheissä ihmisiltä puuttuu rakastamisen kokemus. Ei ole ollut aikaa siihen. Ja siitäkin seuraa pahoinvointia, Kieksi sanoo.
 Nuorten vaikuttamismahdollisuuksia ja selkeää terveysvalistusta
 Tänä vuonna rahallisesti muita suuremman tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saa nuorten osallisuutta ja yhteiskunnallista vaikuttamista edistävä  Gutsy Go – Make Peace Visible  -hanke.  Gutsy Go  haastaa palkintoperustelujen mukaan nuoria ottamaan itse selvää asioista, kehittämään ratkaisuja arkisiin ongelmiin ja viestimään niistä tehokkaasti.
 Tuottaja Aram Aflatuni luotsaa hanketta, jossa yläkoululaisia autetaan löytämään projekteja, jotka hyödyttävät muita ihmisiä. Arttu Timonen / Yle
 Palkinto on suunnattu hankkeen hallituksen puheenjohtajalle, vastaavalle tuottajalle  Aram Aflatunille , kouluttaja  Pedram Aflatunille  ja toiminnanjohtaja  Veera Ikoselle.  Palkintosumma on 20 000 euroa.
 Muut palkinnot ovat 15 000 euroa.
 Sami Kieksin lisäksi saajia ovat:
 Filosofian tohtori, dosentti  Marke Ahonen  teoksesta  Oopiumia ja ajatusharjoituksia - Kirjoituksia antiikin lääketieteestä ja filosofiasta  (Gaudeamus).
 Filosofian maisteri  Anne Bergman  ja filosofian tohtori  Carola Ekrem  teoksesta  Stora finlandssvenska festboken  (Svenska litteratursällskapet).
 Toimittaja, tietokirjailija  Susan Heikkinen  teoksesta  Pullopostia Seilin saarelta – Potilas numero 43  (SKS Kirjat).
 Filosofian tohtori, dosentti  Marko Juntunen  teoksesta  Matkalla islamilaisessa Suomessa  (Vastapaino).
 Lääkäri, professori  Juhani Knuuti  väsymättömästä työstä terveysvalistajana.
 Lääkäri  Anni Saukkola  työstään terveyttä koskevan tiedon julkistajana erityisesti nuorille sopivin tavoin.
 Katso Yle Areenasta:
 Sami Kieksin  Logged in  Yle Areenassa:  Koruton dokkarisarja nuorista miehistä, joiden arki kuluu pelatessa
 Some Deep Story - Rehellisiä tarinoita velkaantumisesta  – uusi kausi yksinäisyydestä tulossa 4.10. 2121.

"Kuplat erkanevat yhä kauemmaksi toisistaan" – Logged in -dokumenttien ohjaaja Sami Kieksi sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon


Summary: Suomen suurin elokuvafestivaali Rakkautta & Anarkiaa käynnistyy torstaina Helsingissä. Yhdentoista päivän aikana nähdään 130 pitkää elokuvaa ja 149 lyhyttä. Valitsimme niistä kiinnostavimmat.

1. Pleasure
 HIFF
 Ruotsalainen  Ninja Thyberg  vieraili Rakkautta & Anarkiaa -festivaaleilla vuonna 2016 feministisellä lyhytelokuvaretrospektiivillä. Yksi sen kohauttaneimmista elokuvista oli Cannesissa palkittu  Pleasure  (2013), joka näytti, mitä pornokuvauksissa tapahtuu, kun kamerat eivät käy.
 Thyberg jatkoi teeman käsittelyä ensimmäisessä pitkässä fiktioelokuvassaan  Pleasure  (2021). Sundancen elokuvajuhlilla ensi-iltansa saanut  Pleasure  seuraa 19-vuotiasta Bellaa, joka muuttaa Ruotsista Los Angelesiin päämääränään pornotähteys hinnalla millä hyvänsä.  Sofia Kappel  tekee pääroolin hyytävän hienosti.
 Thyberg teki elokuvaansa varten neljä vuotta taustatutkimusta. Lähes kaikki sivuosien näyttelijät ovat pornoalan ammattilaisia.  Pleasure  näyttää seksityön työnä, mutta osoittaa myös pornoteollisuuden ongelmat syyllistymättä taivasteluun.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 2. Bad Luck Banging or Loony Porn
 HIFF
 Romanialaisen  Radu Juden   Bad Luck Banging  on persoonallinen kuvaus ohjaajan kotimaan lähihistoriasta, koronakesästä, moraalista ja kuvien todellisuudesta.
 Elokuvan alussa nähdään kotitekoinen seksivideo. Tarinan edetessä selviää, että videolla esiintyvän opettaja-Emilian mies on ladannut videon nettiin. Skandaali seuraa ja potkuilla uhkaillaan.
 Brechtiläistä henkeä ja estetiikkaa kunnioittavan elokuvan lopussa soi suomalaiskatsojien iloksi  M. A. Nummisen  kappale  In Order To Tell.
 Judea kuvaillaan nykyelokuvan vihaisimmaksi, provosoivimmaksi ja hauskimmaksi älyköksi.  Bad Luck Banging or Loony Porn  on voittanut Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 3. After Love
 HIFF
 Englantilais-pakistanilaisen  Aleem Khanin  hieno draamaelokuva kertoo nuorena muslimiksi kääntyneestä Marysta. Kun hänen Ahmed-puolisonsa kuolee, selviää Marylle, että tällä on ollut toinen nainen Ranskassa.
 Kun Mary matkustaa ottamaan naisesta selvää, törmäävät kulttuurit ja ennakkoluulot ryminällä yhteen. Moderni ranskatar olettaa huivipäisen Maryn olevan siivooja.
 After Love  käsittelee Maryn näkymättömyyttä, stereotypioita, toisen naisen asemaa ja lasten merkitystä parisuhteessa.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 4. Pig
 Neon/HIFF
 Oscar-palkitun  Nicolas Cagen  ura on ollut kauniisti sanottuna ailahtelevainen, mutta arvostelujen perusteella  Pig  palauttaa näyttelijän ammattinsa kärkikaartiin. Cagen roolisuoritusta on kuvailtu ilmiömäiseksi.
 Cage näyttelee amerikkalaisen  Michael Sarnoskin  esikoisohjauksessa erämaahan erakoitunutta tryffelinmetsästäjää. Kun miehen huippulahjakas tryffelisika ryöstetään, joutuu hän palaamaan kaupungin räkälöihin ja gourmet-ravintoloihin. Sian kohtaloa selvitellessään hän kohtaa samalla oman menneisyytensä.
 Elokuva on tulossa teatterilevitykseen 26.11.2021.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 5. Absolute Denial
 HIFF
 Brittiläisen  Ryan Braundin  mustavalkoisessa animaatiossa on yli 30 000 käsinpiirrettyä ruutua. Ohjaajan mukaan intohimoprojektia ei olisi koskaan syntynyt ilman pandemian aiheuttamaa eristystä.
 Eristys on kantava teema myös elokuvassa, joka kertoo tyttöystävänsä, opintonsa ja lääkkeensä hylkäävästä, varastohalliin sulkeutuvasta nuoresta miehestä. Huippulahjakas koodari keskittyy hallissaan rakentamaan ennennäkemätöntä supertietokonetta, jonka tekoäly varotoimista huolimatta riistäytyy luojansa käsistä.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 6. The Most Beautiful Boy in the World
 HIFF
 Kristina Lindströmin  ja  Kristian Petrin  ruotsalaisdokumentti kertoo näyttelijä  Björn Andrésenista , josta italialaisohjaaja  Luchino   Visconti  teki muusansa. Kun Visconti vuonna 1971 valitsi Andrésenin  Kuolema Venetsiassa  -elokuvaansa Tadzion rooliin, oli tämä vasta hauras 15-vuotias.
 Dokumentti paljastaa, miten koekuvaus sujui, miten lapsi esittelee haluttomasti pojanvartaloaan ohjaajalle ja mitä siitä kaikesta seurasi myöhemmin Andrésenin elämässä.
 Viscontin elokuva teki Andrésenista lukuisiksi vuosiksi “maailman kauneimman pojan”, jota kierrätettiin ihmeteltävänä ympäri maailmaa. Dokumentti esitetään myöhemmin myös Ylellä.
 Dokumentin traileri YouTubessa
 7. Quo Vadis, Aida?
 HIFF
 Palkitun bosniahertsegovinalaisen  Jamila   Žbanićin  elokuva on pysäyttävä kuvaus vuoden 1995 Srebrenican joukkomurhasta ja kipeä muistutus lähihistoriasta.  Quo vadis, Aida?  kertoo paikallisesta YK-tulkista, joka yrittää suojella perhettään lähestyvältä verilöylyltä kansainvälisen yhteisön väistellessä vastuutaan.
 Quo vadis Aida?  herättää kysymyksiä siitä, miten voittajat ja häviäjät voivat elää sodan jälkeen rinnakkain ja miten hirvittävistä traumoista voi selvitä.
 Elokuva on ehdolla parhaan ulkomaisen Oscarin saajaksi.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 8. The Man Who Sold His Skin
 HIFF
 Afrikkalainen elokuva on yksi tämän vuoden festivaalin teemoista. Tunisialainen  Kaouther Ben Han  on maanosansa merkittävimpiä ohjaajia.  The Man Who Sold His Skin  on ehdolla parhaan ulkomaisen Oscarin saajaksi.
 Elokuva kertoo Libanoniin pakenevasta syyrialaisesta Samista, jonka ihoon taiteilija haluaa tatuoida Schengen-viisumiin. Vastalahjaksi Sam pääsee matkustamaan rakkaansa luo Eurooppaan.
 Mustan huumorin värittämä satiirinen elokuva katsoo kriittisesti kansainvälistä lakia, taiteen kaupallisuutta ja yleistä kyynisyyttä.
 Elokuvan traileri YouTubessa
 Yle Teema esittää tänäkin syksynä elokuvia R&A-festivaalin menneiltä vuosilta
 Lisää festivaalin elokuvista ja esitysajoista Rakkautta & Anarkiaa -sivustolta

Kotipornoa, Jugoslavian sotaa ja Nicolas Cagen ilmiömäinen roolityö – tässä kahdeksan tärppiä Rakkautta & Anarkiaa -festivaaleille


Summary: Perinteiset sukupuoliroolit ovat osin rauenneet, mutta ne vaikuttavat yhä sekä omaa identiteettiään etsiviin nuoriin että etenkin heidän vanhempiinsa.

“Oo, apua! Poikani on sosiopsykopaatti! Hän on kouluampuja..!”  Ruoka jäähtyy pöydällä kun teinipoika pilkkaa äitiään. Tampereen työväen teatterissa on menossa kohtaus uudesta kotimaisesta kantaesityksestä Poikakoodi. Poikana elämöi  Verneri Lilja  ja Äitinä huokaa  Minna Hokkanen . Välissä istuu perheen toinen lapsi, sukupuolimäärittelyjä kaihtava sisarus N, jonka roolissa nähdään  Heidi Kiviharju .
 Näyttämöllä Äiti väistää Pojan seinään paiskaamaa kirjaa. Esitys on saanut väistää koronan tieltä jo kahdesti, ja ensi-iltaan ollaan päästy kolmannella yrityksellä. Näytelmän teema on tiukasti sidottu aikaan, mutta vuodessa se ei onneksi ole ehtinyt vanhentua.
 Kati Kaartisen  kirjoittama Poikakoodi kertoo perhesuhteista ja aikuiseksi kasvamisesta sekä siitä, millaisten odotusten ristipaineessa nuori rakentaa identiteettiään. Vaikka perinteiset sukupuoliroolit ovat rauenneet, ne vaikuttavat edelleen voimakkaasti taustalla kun mieheksi kasvava poika hakee omaa tapaansa olla.
 – Esityksen Poika etsii miehisiä esikuvia. Hän haluaa löytää vastauksia siihen, millainen tulisi olla. Poika on hyvin herkkä ja kokee, ettei se ole hyvää poikana olemista, esityksen ohjaaja  Olka Horila  kuvailee.
 Pojat joutuvat pohtimaan, mikä on oma suhde väkivaltaisiin tilanteisiin ja sellaiseen sisältöön tai kuvastoon, jota tulee vastaan.  Verneri Lilja
 Näytelmässä Poika taistelee herkkyyttään vastaan ja etsii heijastuspintaa netistä. Muun muassa sieltä silmille vyöryy asennemaailma, jonka kanssa miehiksi kasvavat pojat joutuvat tekemisiin näyttämön ulkopuolellakin.
 – Varmaan ainakin kehonkuvaan liittyvät asiat sekä väkivallan kohtaaminen ja siihen suhteen ottaminen. Pojat joutuvat pohtimaan, mikä on oma suhde väkivaltaisiin tilanteisiin ja sellaiseen sisältöön tai kuvastoon, jota tulee vastaan, Verneri Lilja luettelee asioiksi, joita poikana kasvaneena tunnistaa esityksestä.
 Myös Olka Horila mainitsee väkivallan kun häneltä kysyy, mihin poikakoodiin on äitinä vaikein suhtautua.
 – Olen jutellut ikäisteni miesten kanssa, ja he ovat kaikki kokeneet väkivallan konkreettisena. He ovat tienneet, minkä talon ohi ei kannata kävellä, ettei saa turpaan tai lumipesua. Nyt koulun pihalla ei ole enää verta ja luuta -rinkejä, mutta väkivalta on siirtynyt snäppiin ja muihin, joiden nimiä en edes tiedä.
 “Poikien rooli voi pahimmillaan olla tosi kapea. Jos oma persoona ei jotenkin asetu siihen, seuraa monenlaista kipuilua”, sanoo Poikaa esittävä Verneri Lilja. Antti Eintola / Yle
 Poikien koodi on eri aikoina erilainen
 Työryhmä seisoskelee harjoitusten tauolla näyttämöllä pohtimassa esityksen nimeä.
 – Poikakoodi tarkoittaa kaikkea sitä, mitä pojat itse kantavat ajatellessaan olevansa poikia. Se on myös sitä, mitä kasvattajana tiedostamattani välitän pojilleni siitä, millaista on olla hyvä poika, Olka Horila summaa.
 Hän on itse kahden pojan äiti, samoin kuin näyttelijä Heidi Kiviharju. Tämä kertoo joutuvansa aika ajoin kasvokkain sen kanssa, että omassa 70- ja 80-lukujen kasvatin ajattelutavassa kuuluvat menneisyyden kaiut.
 – Välillä on pakko kyseenalaistaa, ajattelenko jotenkin vanhanaikaisesti vaikka pukeutumisesta tai käyttäytymisestä. Tämä käy mielessä esimerkiksi kun poikani hyppelehtii ja tanssahtelee tavalla, jota omassa lapsuudessani olisi pidetty outona. Sitten tajuan, ettei siinä ole mitään outoa, vaan lapset saavat hyppelehtiä ja pukeutua miten haluavat sukupuolesta riippumatta.
 Minna Hokkasella on sekä poika että tytär. Syystä, jota on vaikea eritellä, äidin suhde poikaan on erilainen kuin tyttöön.
 – Ehkä se liittyy tunnistuspintaan ihan ruumiin tasolla. Tytön kanssa meillä on naisen ruumis, mutta kun pienestä pojasta sukeutui nuori mies, se oli äidille hämmentävää. Yhtäkkiä siinä oli parrakas iso kaveri, joka on edelleen poikani, mutta nyt aikuinen mies.
 “On vaikea muuttaa omaa persoonaansa ja kasvatustapaansa, mutta niistä on hyvä tulla tietoiseksi,” sanoo kahden teinipojan äiti Olka Horila. Antti Eintola / Yle
 Äidit ovat yhtä mieltä siitä, että kasvattajan sukupuolisidonnaiset odotukset lastaan kohtaan ovat ennen kaikkea tiedostamattomia. Minna Hokkanen vertaa nykyisiä ajatuksiaan poikansa lapsuusaikaan 90-luvulla, kun maailma oli toisenlainen.
 – Luulen, että poikani kasvaminen pojaksi oli silloin yksiviivaisempi prosessi kuin se on nykyään. Olisin varmaan itse erilainen kasvattaja, jos kasvattaisin poikaa nyt. Nykyään esitetään kysymyksiä ja asetetaan kehyksiä eri lailla. Se on hyvä. Olen pienen pojan isoäiti, ja on mielenkiintoista seurata miten nyt 1-vuotias lapsenlapseni muotoutuu siksi, kuka hän on.
 Olisin varmaan itse erilainen kasvattaja, jos kasvattaisin poikaa nyt.   Minna Hokkanen
 Pian kolmikymppisen Verneri Liljan omista poika-ajoista ei ole valtavan kauan, mutta hänkin tunnistaa maailman jo muuttuneen ja nykypoikien kasvavan toisenlaisessa asenneilmapiirissä. Siinä on hyvät ja huonot puolensa.
 – Toisaalta miehen malli on laajentunut, mutta toisaalta tuntuu, että internetistä tuleva informaatiotulva on vielä valtavampi ja siinä on entistä enemmän käsiteltävää. Ulkopuolelta tulee ihan valtavasti odotuksia.
 Äiti ei vaan tajua
 Poikakoodi-esitys on pojan tarinan lisäksi yhtälailla sisarus N:n ja Äidin tarina. Vaikka sukupuolisensitiivisyyden huippuunsa vienyt ja kaikenlaisia määrittelyjä kavahtava sisarus on usein eri mieltä veljensä kanssa, yhdestä asiasta he ovat samoilla linjoilla: Äiti ei tajua mistään mitään.
 Työryhmän naiset samastuvat äitikollegaansa vain osin. Terminologian kanssa tosin on tekemistä.
 – Usein joudun kysymään lapsilta, mistä oikein puhutaan, mutta en minä muuten niin pihalla ole, Heidi Kiviharju sanoo.
 – Minäkään en usko olleeni ihan niin pihalla kuin esityksen äiti. Näen tässä myös vähän peliä, jota oma äitini harrasti ja jota itsekin olen hyödyntänyt: Välillä äidit voivat heittäytyä pöhkömmiksi kuin ovatkaan, ja se on vain yksi tapa luoda kontaktia, Minna Hokkanen lisää.
 Poikakoodin henkilöhahmot kipuilevat epävarman omakuvan, ympäristön odotusten ja ymmärretyksi tulemisen ristiaallokossa. Arjessa sattuvia yhteenottoja säestää silti perheenjäsenten välinen rakkaus.  Kari Sunnari / Tampereen työväen teatteri
 Vanhemmilla on toisinaan tapana turvautua minä-se-en-vaan-tajua -peliin myös silloin, kun ei ole tarvis. Olka Horila pohtii, että pian viisikymppisellä on 16-vuotiaalle annettavana roppakaupalla sellaista, mitä tällä ei vielä omasta takaa ole.
 – Perspektiiviä ja suhteellisuudentajua, esimerkiksi. Käyn kotona paljon keskusteluja, joissa kysyn mitä jokin tarkoittaa ja mistä nyt puhutaan. Keskustelujen päätteeksi muistutan lapsiani kuitenkin siitä, että olen tosi paljon viisaampi kuin luulette. Haluan heidän tajuavan, että vaikka pintatasolla on väärinymmärrys, siitä huolimatta voi tapahtua syvällinen kohtaaminen.
 Keskustelujen päätteeksi muistutan lapsiani siitä, että olen tosi paljon viisaampi kuin luulette.   Olka Horila
 Tämä toivottavasti välittyy myös näytelmästä. Poikakoodi on aikuisten esitys, mutta se sopii hyvin nuorillekin, ohjaaja arvioi.
 – Tämä on ehdottomasti tehty meille kasvattajille, mutta toivoisin, että muutkin kuin minä saisivat sellaisen kokemuksen, että katsovat tämän yhdessä teininsä kanssa. Kotimatkalla meillä syntyi hyvin kiperiä keskusteluja asioista, joita ei olisi välttämättä arjessa osattu keskustella läpi, Olka Horila kertoo.
 Antti Eintola / Yle
 Myös Verneri Lilja toivoo aikuisyleisön sekaan nuoria. Paras palkinto näyttelijälle olisi eturivissä röhnöttävä jätkäporukka.
 – Joutuisin varmaan aika ahtaalle kun ne syynäisivät nuorisokieltäni, olen kuitenkin jo vähän pudonnut kelkasta. Mutta tuntuisi kyllä tosi hienolta, jos tuohon tulisi varhaisteinejä mökäämään.

Kun äiti on aina väärässä, eikä herkkyys ole hyve – Tampereen työväen teatterin Poikakoodi avaa mieheksi kasvamisen ja kasvattamisen paineita


Summary: Terveysviranomainen ja hoitajaliitto ovat eri mieltä siitä, pitäisikö vanhusten tai syöpäsairaiden kanssa työskenteleviltä hoitajilta edellyttää koronarokotetta. Nyt kukaan ei tiedä, kuinka moni hoitajista on ilman suojaa.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) pääjohtaja  Markku Tervahaudan  mielestä Suomessa pitäisi varmistaa, että hoivatyössä työskentelee vain rokotettuja ammattilaisia.
 Tervahauta haluaa, että hauraiden potilasryhmien parissa työskentelevien hoitajien rokotuslistaa pitäisi päivittää covid-19:ää vastaan annettavilla rokotuksilla.
 Hän perustelee lisäystä muun muassa sillä, että ikäihmiset kuuluvat vaikean koronataudin riskiryhmään ja heitä pitää suojella.
 – Tällä hetkellä meillä ei ole tietoa, että missä määrin heitä hoitavalla henkilöstöllä on rokotesuoja. Terveysviranomaiset ja työnantajat eivät myöskään tiedä kattavasti, mikä se hoitoyksikön rokotekattavuus on. Laki ei anna oikeutta kerätä tätä tietoa, Tervahauta sanoo.
 Tartuntatautilain 48 pykälässä  määritellään työntekijän ja harjoittelussa olevan opiskelijan rokotesuoja potilaiden suojaamiseksi.
 Tartuntatautien vakaville seurauksille alttiita asiakkaita ja potilaita ovat esimerkiksi vanhukset, vammaiset, syöpäsairaat ja vauvat.
 Näitä potilaita hoitavillapitää olla joko rokote tai sairastetun taudin antama suoja tuhka- ja vesirokkoa sekä rokote influenssaa vastaan. Imeväisikäisiä jatkuvasti hoitavilla pitää olla rokote myös hinkuyskälle.
 Kolmisen vuotta sitten päivitetyssä pykälässä ei luonnollisesti mainita sairastettua koronatautia tai -rokotetta, sillä koronavirus alkoi levitä voimalla Euroopassa vasta alkuvuodesta 2020.
 THL:n Markku Tervahaudan mielestä koronarokote pitäisi olla hoitajien rokotelistalla. Nyt työnantajat tai terveysviranomaiset eivät tiedä, kuinka paljon riskiryhmien kanssa työskentelee ilman suojaa olevia hoitajia. Henrietta Hassinen / Yle
 Tervahauta korostaa, ettei hän kannata hoitohenkilökunnan rokottamista pakolla. Asian juridinen puoli pitäisi kuitenkin selvittää pian, koska lisäykselle olisi potilasturvallisuusperuste samalla tavoin kuin on influenssalle.
 – Hoivayksiköissä olisi sitten mahdollista käyttää vain rokotettua henkilöstöä. Tällä hetkellä juridinen tilanne on työnantajan näkökulmasta epäselvä. Emme tiedä, missä määrin hoivan henkilöstö on ilman rokotesuojaa, Tervahauta toteaa.
 Lakiin on kirjattu nyt, että työnantaja on velvollinen huolehtimaan, että sosiaali- ja terveydenhuollon yksikön työntekijöiden suoja laissa nimetyille taudeille on kunnossa. Rokottamattomille tai muuten suojaa vailla oleville hoitajille pitää osoittaa muita töitä.
 Vain erityisestä syystä esimerkiksi vanhusten hoitokodissa voidaan käyttää työntekijää, jolla on puutteellinen rokotesuoja.
 Lähihoitajat eivät halua pandemiarokotteen koekaniineiksi
 Suomen perus- ja lähihoitajaliitto Superin puheenjohtaja  Silja Paavola  ei lisäisi koronaa hoitajilta vaadittaviin rokotteisiin.
 – Tässä on kyse siitä, onko hoitohenkilökunnan rokotettavuus pandemiatilanteessa lailla säädetty vai luotetaanko siihen, että ammatti-ihminen tietää, että rokote pitää ottaa. Pandemia on eri asia kuin jokavuotinen influenssa. Määräys, että vain hoitajat rokotettaisiin koronaa vastaan, on epäreilu. Rokote olisi tietyllä tavalla pakottava, jos haluat pitää työpaikkasi, Paavola sanoo.
 Rokotelistalla oleva influenssa on myös pandemia. Paavola perustelee kielteistä kantaa sillä, että nyt listalla olevat tuhkarokko-, vesirokko,- hinkuyskä- ja influenssarokotteet ovat vanhoja ja testattuja pitkältä ajalta.
 Myös koronarokotetta on kehitetty Sars-epidemista lähtien, joten siitä tiedetään jo paljon. Uuden pandemian kohdalla näin ei välttämättä ole.
 – Silloin hoitajat laitettaisiin tällä lailla ikään kuin koekaniineiksi. Ei voi olla niin, että tietyssä ammatissa sinut voidaan lain mukaan rokottaa. Vanhojen rokotteiden pakottavuudessa on vinha ero pandemiatilanteeseen. Ei ole järkevää kirjoittaa rokotusta lakiin, mutta toki vahva suositus pitää tulla, Paavola toteaa.
 Superin Silja Paavola ei innostu koronan lisäämisestä hoitajille pakollisten rokotteiden listalle. Markku Pitkänen / Yle
 Paavolan mukaan Super on kannustanut jäseniään ottamaan koronarokotteen ja hän on siinä käsityksessä, että hoitajat ymmärtävät asian tärkeyden ja heidän rokotekattavuutensa on hyvällä tolalla.
 – Alan ammattilaisen on ymmärrettävä rokotteiden tarkoituksenmukaisuus, kun tiedetään että ne ovat turvallisia. Rokotteet ovat kuitenkin estäneet sairastumisia ja kuolemia. Toivon, että ihmiset ymmärtävät, että tässä työssä on hyvä rokottautua itsensä, läheisten ja potilaiden turvallisuuden takia, hän korostaa.
 Hoitajien ei tarvitse kertoa rokotetietojaan
 Kun tartuntatautilakia uudistettiin vuonna 2017  hoitajien pakkorokotteista käytiin kiivasta keskustelua ja linjavetoa.
 Osa sairaanhoitopiireistä jakoi  influenssarokotteista kieltäytyneille hoitajille jo varoituksia . Apulaisoikeusasiamieskin  otti asiaan kantaa .
 Lopulta sosiaali- ja terveysministeriössä todettiin, ettei hoitajien pakkorokottamista pysty kirjaamaan lakiin ja valittiin työnantajille velvollisuus siirtää ilman suojaa olevat työntekijät toisiin työtehtäviin.
 Superin Silja Paavola ei tiukentaisi laissa olevaa työnantajan velvollisuutta.
 – Hoitajien pakko on laissa kierretty sillä, että on laitettu työnantajalle velvollisuus tarkistaa, että tiettyjä ryhmiä hoitavat hoitajat on rokotettu. Tämän sälyttäminen työnantajalle ei ole oikein. Ei voi tehdä niin, että työnantajat ovat puun ja kuoren välissä vaan sitten hallituksen pitäisi lailla määrätä ottamaan pandemiarokote, hän sanoo.
 Hoitajilla ei ole velvollisuutta  kertoa työnantajalle rokotetietojaan.
 THL:n Markku Tervahaudan mukaan työnantajalla on oikeus käsitellä työntekijän tai työharjoittelussa olevan tehtäviin soveltuvuutta koskevia tietoja heidän suostumuksellaan.
 Myös työterveyshuolto voi aina arvioida työntekijän kelpoisuutta työtehtäviin.
 Joissain Euroopan maissa terveydenhuollon ammattilaisen on pakko ottaa koronarokote, jos hän haluaa pitää työpaikkansa. Esimerkiksi Ranskassa rokotepakko koskee esimerkiksi  hoitajia, lääkäreitä ja palomiehiä . Kreikassa rokottamattomia hoitajia on uhannut  hyllyttäminen potilastyöstä .
 Kuopion kaupungin lähihoitaja Leena Pirinen Liisa-nimisen asiakkaan luona. Kuvituskuva. Sami Takkinen / Yle
 Hätätilanteessa hoitaja voi olla rokottamaton
 Terveydenhuollossa on työvoimapula sairaanhoitajista ja lähihoitajista, erityisesti vanhustenhoidon puolella. Kaikki vapaat kädet tarvitaan hoitotyöhön.
 Nyt lakiin on kirjattu lieventäviä seikkoja, joiden takia myös suojaamattomia hoitajia voidaan käyttää: Työntekijä ei voi ottaa oman terveydentilan takia rokotetta, uusi työntekijä on saatava töihin nopeasti tai käytettävissä ei ole ammattitaitoista henkilökuntaa.
 – Silloin se on tietysti hätätilanne ja täytyy varmasti käyttää sellaista henkilökuntaa, joka ei ole rokottautunut, Markku Tervahauta sanoo.
 Nyt on huomattu, että ensimmäisenä rokotettujen suoja on alkanut heikentyä eikä välttämättä suojaa deltavariantilta. Suomessa rokotettiin ensin vanhuksia ja muita riskiryhmiä sekä heidän hoitajiaan.
 Muun muassa Espoossa tuli ilmi syyskuussa tartuntoja vanhusten hoivakodissa  sekä asukkailla että työntekijöillä.
 THL on ehdottanut kolmatta  koronarokotetta immuunipuutteisille riskiryhmille.
 Tartuntatautilakia on muutettu koronan aikana useita kertoja. Sosiaali- ja terveysministeriöstä kerrotaan, että heillä ei ole tällä hetkellä vireillä koronan päivittämistä pykälän 48 rokotelistaan.
 Voit keskustella aiheesta perjantaihin kello 23 asti.
 Lue lisää:
 Lähihoitaja Tero Nikkanen suosittelee asiakkailleen koronarokotetta, vaikka ei itse sitä toistaiseksi halua – mielipide ei muuttunut edes teho-osastolle joutumisen jälkeen
 Hoitajia on töissä yhä ilman koronarokotetta – ylilääkärit yllättyivät nuorten hoitajien rokotehaluttomuudesta: ''Osa ei koe tarpeelliseksi''

Hoivatyötä tekeviltä vaadittava koronarokotus tuhkarokon ja influenssan tapaan, linjaa THL:n pääjohtaja – Lähihoitajat kavahtavat pakkorokotuksia


Summary: Heinä-elokuussa riehunut tulipalo tuhosi 230 hehtaaria metsää Raution kylässä. Uuden metsän kasvatuksen arvioidaan olevan lähivuosina vaikeaa alueella.

Seurakunta suunnittelee  suuren metsäpaloalueen  suojelemista Kalajoella Pohjois-Pohjanmaalla.
 Heinä-elokuussa yli kaksi viikkoa riehunut palo tuhosi 230 hehtaaria metsää Raution kylässä. Palo oli tämän vuosikymmenen  toiseksi suurin  Suomessa.
 Alueen omistaa pääosin seurakunta.
 Alustava suunnitelma on suojella 140 hehtaaria kahdeksikymmeneksi vuodeksi. Loppu paloalueesta jäisi metsätalouskäyttöön. Aluerajaukset ja suojelupinta-alat ovat vielä neuvottelun alla. Asiasta päättää lopullisesti kirkkoneuvosto.
 – Suojelu tuntuu metsänhoidon kannalta järkevimmältä ratkaisulta. Tästä hyötyisivät luonto ja tutkijatkin. Ilmeisesti palaneeseen, kivikkoiseen ja turvapohjaiseen maahan olisi tässä vaiheessa aikamoinen haaste saada metsä kasvamaan, pohtii Kalajoen seurakunnan kirkkoherra  Kari Lauri .
 Kalajoen vajaan 300 hehtaarin maastopaloa sammutettiin lähes kaksi viikkoa. Juha Hintsala / Yle
 Alue olisi yksi suurimpia vapaaehtoisesti suojeltuja metsiä Kalajokilaaksossa ja Pohjois-Pohjanmaan eteläosissa. Jos suojelu toteutuu, on 140 hehtaaria merkittävä alue arvioi Pohjois-Pohjanmaan ely-keskuksen yksikön päällikkö  Eero Melantie.
 Muhoksella  kesällä 2020 riehunut metsäpalo  oli Kalajoen paloa suurempi. Siinä tuhoutui yli 250 hehtaaria metsää.
 – Muhokselle on solmittu yksityisten maanomistajille kanssa kuusi 20 vuoden määräaikaista rauhoitussopimusta. Niiden yhteispinta-ala on noin 70 hehtaaria. Muualla Suomessa on metsäpaloihin liittyen tehty todella vähän suojelusopimuksia, koska isoimmat palot ovat osuneet juuri Pohjois-Pohjanmaalle, kertoo Melantie.
 Metsänhoitoyhdistys Pyhä-Kalan neuvoteleva yhteyshenkilö  Jussi Rissanen  kertoo, että palanut ja nokeentunut puu tarjoaa useille eliölajeille ja kasveille monimuotoisen kasvualustan.
 – Esimerkiksi jotkut hyönteislajit menestyvät erityisesti vain tällaisessa elinympäristössä.
 Paloalueella ei ole pelastustöiden jälkeen tehty vielä puunkorjuuta. Myös palon taloudellisten vahinkojen arviointi on vielä kesken.
 Seurakunta voi saada suojelusta korvausta ely-keskukselta. Korvauksen suuruuden määrittelee puuston määrä ja laatu.
 Asiasta kertoi ensimmäisenä  Maaseudun Tulevaisuus.
 Lue myös:
 Jokilaaksojen pelastuslaitos vaatii valtiota osallistumaan Kalajoen maastopalon kustannuksiin
 Kalajoella riehunut suurpalo synnytti kipinän vapaaehtoiseen palokuntatyöhön – sopimuspalokuntiin on saatu uusia jäseniä
 Kalajoen maastopalo ei ollutkaan vuosikymmenien suurin – tarkennusmittauksessa paloalueeksi laskettiin 227 hehtaaria

Viime kesänä Kalajoella palanut valtava metsäpaloalue ehkä suojellaan osittain – nokeentuneet puut tarjoaisivat hyvät olosuhteet monille eliölajeille


Summary: Yksinkertaistukset ovat mediassa tehokkaita, mutta ne vääristävät todellisuutta ja peittävät alleen konfliktien sotkuisen luonteen. Afganistanin sotakaan ei ole yhdessä kuvassa ohi, kirjoittaa Kelola.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Vihreänä hohtava, taisteluvarusteisiin pukeutunut mies kävelee kohti tyhjyyden keskeltä. Kasvot ovat ilmeettömät. Oikea käsi roikottaa asetta vartalon vierellä kuin matkalaukkua.
 Pimeäkameralla otetussa kuvassa astelee  Yhdysvaltojen armeijan kenraalimajuri  Chris Donahue . Hän on tiettävästi viimeinen amerikkalainen sotilas, joka poistui Afganistanista.
 Mediassa hänestä tuli 20 vuotta kestäneen sodan päätepiste. ”Tähän kuvaan päättyi Yhdysvaltain pisin sota”, otsikossa luki.
 Haitilaisamerikkalainen antropologi Michel-Rolph Trouillot  on tutkinut, miten tuotamme historiaa. Erityisesti hän on pohtinut kysymystä vallasta. Miten jostain historiankertomuksesta tulee yleisesti hyväksytty, neutraali versio tapahtumista? Mitä  oikeastaan  tapahtui versus mitä  sanotaan  tapahtuneen? Ja etenkin: miten syntyvät hiljaisuudet eli asiat, jotka jätetään kertomuksesta pois?
 Trouillot’n mukaan eräs tapa luoda vallasta näennäisesti vapaata historiaa, on typistää suuret tapahtumakaaret yhteen, selkeärajaiseen hetkeen. Hän ottaa esimerkiksi Amerikan ”löytämisen”.
 Aikansa merkityksettömästä tapahtumasta, Kolumbuksen vahinkorantautumisesta Bahamasaarille lokakuussa 1492, rakennettiin vuosisatoja kestäneiden erilaisten konfliktien jälkeen tarina, jossa Amerikka ”löydettiin” 12.10.1492.
 Tapahtumalle luotiin muistojuhla ja Yhdysvaltoihin muun muassa liuta Columbus-nimisiä kaupunkeja. Kolumbuksen päiväkirjasta ei löydy merkintää kyseiseltä päivältä. Rantautuminen oli sotkuinen prosessi sekin.
 Tarkkaan päivämäärään kehystetty tapahtuma näyttäytyy luonnollisena, valtakamppailusta vapaana ja ”puhtaana” faktana. Kaikki tapahtumaa edeltävät ja sitä seuranneet konfliktit pyyhkiytyvät näkymättömiin. Kolumbus ei lähtenyt matkaan valtatyhjiöstä, eikä manner, jonne hän saapui, ollut tyhjä, kuten tiedämme.
 Sota ei sammu kuin olympiatuli Tokiossa.
 Viime viikkoina olemme saaneet nähdä  mediassa yhden sodan ”alun” ja ”lopun” siististi kahteen kuvaan pakattuna. Ensin näimme lopun. Kenraalimajuri Donahuen poistumisen. Viikonloppuna vietettiin syyskuun 11. -päivän iskujen muistotilaisuutta. Kuvia liekehtivistä kaksoistorneista pidetään lähtönä Afganistanin sodalle.
 Uutiskuvina molemmat ovat arvokkaita. Ne tallentavat merkittävän historiallisen tapahtuman.
 Mutta sota ei sammu kuin olympiatuli Tokiossa.
 Konfliktin typistäminen tarinaksi, jolla on selkeä alku ja loppu peittää alleen konfliktien tyypillisen luonteen: niiden sotkuisuuden. Yhdysvaltojen toimet Afganistanissa eivät alkaneet syyskuun iskuista, eivätkä niiden  jäljet tietenkään pääty kenraalimajuri Donahuen askeliin .
 Median pitäisi varoa rakentamasta yksinkertaistavia, helppoja tarinoita, joissa asioilla on selkeät, vuotamattomat rajat. Ne eivät kerro todellisuudesta, mutta tuottavat historiaa jo kauan ennen historiantutkijoita.
 Kun asia on loppuunpaketoitu, on myös helppo siirtyä seuraavaan aiheeseen: Afganistanissa elämä jatkuu konfliktien keskellä kenenkään siitä enää välttämättä kuulematta.
 Afganistanin sijaan olimme kiinnostuneempia näkemään oman kuvamme Afganistanissa.
 Länsijoukkojen poistumista ja evakuointia  käsittelevässä uutisoinnissa häiritsi toinenkin asia: ne hiljaisuudet. Tapahtuma oli nopea ja kaoottinen. On ymmärrettävää, että siinä ehditään käsitellä vain hyvin valikoituja paloja.
 Raportoinnin eurosentrisyys oli silti häkellyttävää.
 Media nosti Afganistanista lähes yksinomaan kuvia ja tarinoita, jotka ovat tunnistettavia meille Euroopassa. Skeittaavat tytöt Kabulissa, kaupunkien yliopistoa käyvät, kansainvälisissä järjestöissä työskentelevät naiset.
 Kaikki tärkeitä, tietenkin.
 Kuitenkin esimerkiksi yli 70 prosenttia afganistanilaisista asuu maaseudulla. Heitä ei ollut.
 Syntyi vaikutelma, että Afganistanin sijaan olimme kiinnostuneempia näkemään oman kuvamme Afganistanissa. Oman perintömme, oman kulttuurimme jatkumon.
 En viittaa tällä ihmisoikeuksiin, kuten naisten oikeuksiin – ne kuuluvat kaikille, eivätkö ole minkään kulttuurin omaisuutta – vaan valittujen näkökulmien ja äänten kapeuteen. Median tarina tuki samaa tarinaa, jota Yhdysvallat käytti yhtenä sotatoimien oikeutuksena: kulttuurista muutosta ja sen sisältämää ajatusta kulttuurisesta paremmuudesta.
 Yhdysvaltoja on kritisoitu  muiden asioiden lisäksi siitä, ettei sillä ollut sotatoimissaan kiinnostusta perehtyä Afganistanin kulttuuriin, vaan se yritti istuttaa sinne omaa järjestelmäänsä.
 Mutta oliko mediallakaan?
 Jos nyt mietin Afganistan-tuntemustani, en voi sanoa, että olisin oppinut Afganistanin kulttuureista, ihmisistä ja heidän ajatuksistaan mediaa seuraamalla oikeastaan mitään näiden kahden vuosikymmenen aikana.
 Median tehtävä on lisätä ymmärrystä maailmasta. Se tehtävä jäi Afganistanissa täyttämättä.
 Kati Kelola
 Kirjoittaja on vapaa toimittaja ja antropologi, joka on kiinnostunut kertomuksista.
 Kolumnista voi keskustella 17.9. klo 23:00 asti.

Kati Kelolan kolumni: Historia ei pääty pysäytyskuvaan


Summary: Hallituksen 75 prosentin työllisyysaste saavutetaan vuonna 2023, mutta pääasiassa muista syistä kuin hallituksen työllisyystoimien ansiosta, arvioidaan ennusteessa.

Palkansaajien tutkimuslaitos ennustaa kuluvalle vuodelle 3,0 prosentin ja ensi vuodelle tätäkin reippaampaa 3,5 prosentin talouskasvua. Vuoden 2023 kasvuksi ennakoidaan hieman maltillisempaa 1,8 prosenttia.
 Kasvuennustetta korjattiin kuluvan vuoden osalta 0,5 prosenttiyksiköllä ylöspäin  kevään ennusteeseen verrattuna . Vuosien 2022 ja 2023 ennusteet nousivat 0,4 prosenttiyksikköä kevään ennusteesta.
 Ennusteen mukaan kuluvana vuonna kasvua on voimistanut vahvimmin yksityinen kulutus. Aiemman arvion mukaisesti pandemian helpottaminen ei tuonut Suomeen äkillistä kulutusjuhlaa.
 Viennin ja tuonnin kehitys on ollut alkuvuodesta vaisua. Ensi vuonna sekä vienti että tuonti kasvavat voimakkaasti osin palveluviennin kasvun johdosta. Tutkimuslaitoksen mukaan koronakriisi näyttää pikemminkin vahvistaneen kuin heikentäneen Suomen kustannuskilpailukykyä.
 Matkailupalvelujen ja kuljetuspalvelujen ulkomaankauppa supistui koronakriisin aikana ulkomaankaupan eristä eniten. Palkansaajien tutkimuslaitoksen ennusteessa palautuminen tapahtuu ensisijaisesti ensi vuonna.
 Suomen työmarkkinat mainettaan dynaamisempia
 Laitoksen mukaan hallituksen 75 prosentin työllisyystavoite saavutetaan vuonna 2023, mutta ensisijaisesti muista syistä kuin hallituksen ehdotettujen työllisyystoimien ansiosta.
 Tutkimuslaitoksen mukaan työtuntien määrällä mitattu työllisyys on talouskasvun näkökulmasta tärkeämpi mittari kuin työllisten lukumäärä. Se ei laitoksen mukaan ole Suomessa poikkeuksellisen alhaisella tasolla vertailukelpoisiin maihin tai koko Euroopan unioniin verrattuna.
 Tutkimuslaitoksen mukaan Suomen työmarkkinoiden dynaamisuus on mainettaan parempi. Suomen työmarkkinoiden katsotaan pärjäävän kansainvälisessä vertailussa vähintään kohtalaisen hyvin esimerkiksi mitattaessa työpaikkojen ylimääräistä vaihtuvuutta sekä työttömyydestä työllisyyteen siirtyvien henkilöiden lukumäärää.

Palkansaajien tutkimuslaitos povaa ensi vuodelle 3,5 prosentin talouskasvua – ennuste piristyi kevään vastaavasta


Summary: Kuinka saan rahani riittämään? Miten täytän veroilmoituksen? Mistä saan tietoa sijoittamisesta? Mitä teen, jos velkaannun? Nuorille suunnattu mobiilisovellus neuvoo arjen talousratkaisuissa.

Moni nuori haluaisi tietää enemmän arkisista talousasioista mutta ei tiedä, mistä tietoa voisi hakea. Apuun on tullut uusi mobiilisovellus, jonka avulla voi itse hioa taloustaitojaan. Se sisältää lyhyitä tekstejä ja videoita sekä testejä oman talouden hallinnasta, säästämisestä ja sijoittamisesta.
 Esimerkiksi Helsingin kaupunki kustantaa kaikille lukiolaisille tämän älypuhelinsovelluksen käytön lukuvuodeksi 2021–2022.
 – Halusimme tukea nuorten itsenäistä taloustaitojen opiskelua. Sovelluksessa ei lähestytä taloutta kansantalouden vaan yksilön näkökulmasta, Helsingin kaupungin lukiokoulutuksen päällikkö  Harri Korhonen  kertoo.
 Korhosesta sovellus on hyvä lisä lukioiden muuhun talousopetukseen.
 Helsinki päätyi kokeilemaan mobiilisovellusta, koska halusi tehostaa lukiolaisten talousopetusta. Henrietta Hassinen / Yle
 Älypuhelinsovelluksen kehittäneen ROI Financial Technologiesin toimitusjohtajan  Ida Männyn  mukaan heidän talousvalmennuksen sovelluksensa on ensimmäinen Suomessa.
 Helsingin kaupungin lukioiden lisäksi ROI-sovellusta kokeillaan parhaillaan Riverian ammattioppilaitoksessa Pohjois-Karjalassa ja Nurmon lukiossa Seinäjoella.
 Myös Kallaveden lukiossa Kuopiossa kansainvälisen liiketalouden kurssia käyvät  Eetu Laine , 17, ja  Leo Purdy , 17, ovat kokeilleet sovellusta.
 – Se on tosi moderni tapa löytää sitä tietoa, kun on puhelin koko ajan mukana kaikkialla. Jos tulee mieleen joku asia, niin sieltä sovelluksesta pystyy saman tien etsimään, ja yleensä aina löytyy joku vastaus, Laine kertoo.
 – Ei kestä kauhean kauan, kun katsoo videon tästä sovelluksesta. Ne ovat juuri sellaisia lyhyitä ja napakoita, eivätkä vie hurjasti aikaa niin kuin vaikka kokonainen kurssi veisi, Leo Purdy sanoo.
 Kallaveden lukion vanhempi lehtori  Jari Ukkonen  kertoo, että heillä mobiilisovellusta aiotaan käyttää myös talousopetuksen tukena tunneilla. Tänä lukuvuonna sovellusta kokeilee osa oppilaista. Saatujen kokemusten jälkeen harkitaan, otetaanko maksullinen sovellus käyttöön koko koulussa.
 Eetu Laine on nyt kuukauden ajan seurannut vinkkejä raha-asioiden hoitoon tämän mobiilisovelluksen avulla Toni Pitkänen / Yle
 Takuusäätiö kehitti sovellukseen ilmaista sisältöä
 Mobiilisovellus on siis maksullinen, mutta siinä on myös ilmaista sisältöä. Yksi ilmaisia sisältöjä sovellukseen luonut taho on velka- ja talousongelmia ehkäisevä Takuusäätiö. Se lähti mukaan hankkeeseen tavoittaakseen paremmin nuoria.
 – Kyllä ne ovat nämä erilaiset digitaaliset ympäristöt eli sosiaalisen median kanavat ja sitten kännykkä, joita nuoret omassa arjessaan nykyään käyttävät, kehittämispäällikkö  Minna Markkanen  Takuusäätiöstä toteaa.
 Markkasen mukaan tavoitteena on sovelluksen avulla madaltaa kynnystä ottaa talousasioita haltuun.
 – Ei mitään valistusta, luennointia ja teoriaa vaan enemmän sitä, miten näitä asioita voi omassa arjessaan käsitellä. Neuvonta voi parhaimmillaan olla hyvin kevyttä ja lyhyttä, ja se voi ikään kuin tuupata nuoria ottamaan talousasioista selvää.
 Takuusäätiön Minna Markkasen mukaan mobiilisovelluksen ideana on viedä talousvalmennusta suoraan nuorten arkeen kännykän kautta.  Jari Kovalainen / Yle
 Nuorten kiinnostus sijoittamiseen on hyödynnettävä
 Kuopiolaiset Eetu Laine ja Leo Purdy ovat tähän asti etsineet lukiokurssien lisäksi tietoa taloudesta kotoa, netistä, Twitteristä ja Youtubesta, esimerkiksi somevaikuttajien videoilta.
 – Niistä löytyy hyvä vinkkejä esimerkiksi sijoittamiseen ja yrittämiseen. Tällä hetkellä kiinnostaa myös oman talouden hallinta. Se on nyt ajankohtaista, koska kohta pitää alkaa jo hakea töitä ja muuttaa kotoa omilleen, Laine kertoo.
 – Tärkeää olisi oppia hallitsemaan rahan kulutusta eli miettiä, mihin sitä rahaa menee. Mitä tarvitsee ja mikä on turhaa? Ostaako jotain vai eikö osta, Leo Purdy pohdiskelee arjen rahankäyttöä.
 Talousosaamisen neuvonantaja  Anu Raijas  Suomen Pankista sanoo, että nuorten kasvanut kiinnostus sijoittamiseen kannattaa hyödyntää, koska se voi poikia kiinnostusta myös säästämiseen ja tavoitteelliseen talouden suunnitteluun.
 Raijas pitää toisen asteen eli lukioiden ja ammattikoulujen opiskelijoita erittäin tärkeänä kohderyhmänä talousopetukselle.
 – Silloin ollaan jo melko lähellä sitä elämänvaihetta, jossa ruvetaan itsenäisesti hoitamaan omia raha-asioita.
 Raijaksen mielestä etenkin ammatillisiin oppilaitoksiin tarvitaankin lisää talousosaamisen opetusta. Lukioissakin talouskurssit ovat usein vapaaehtoisia ja lukioiden väliset erot opetuksen järjestämisessä ovat isoja.
 Tutkimusten mukaan myös kotitaustalla on iso merkitys siihen, millä tolalla nuorten talousosaaminen on.
 – Kouluopetuksella näitä eroja voidaan pienentää, Raijas tähdentää.
 Suomen Pankin Anu Raijaksen mielestä nuoret ovat jo tottuneet käyttämään rahaakin virtuaalisesti ja mobiilisti, joten talouden ja rahankäytön hallinta sekä taloustaitojen oppiminenkin tapahtuu luontevimmin puhelimen välityksellä. Terhi Liimu / Yle
 Nuoren löydettävä talousopetuksesta omaan arkeen sopivat opit
 Takuusäätiön Minna Markkanen sanoo, että nuorten talousosaaminen kiinnostaa eri tahoja: järjestöjä, yrityksiä ja kouluja.
 – Näiden kaikkien pitäisi tehdä enemmän yhteistyötä eli tarjota nuorille kiinnostavaa ja luotettavaa materiaalia taloudesta. Tärkeintä olisi, että talousopetus olisi mahdollisimman monipuolista ja, että jokainen nuori löytäisi omaan arkeen sopivat opit.
 Markkanen muistuttaa, ettei mobiilisovelluskaan kaikkea ratkaise, mutta on hyvä, että markkinoille tulee uusia juttuja.
 – Jotta nuori kokisi talousasiat mielekkäiksi ja oman elämän kannalta tärkeiksi, tarvitaan monenlaisia verkko- ja mobiilivalmennuksia.
 Sovelluksen maksullisuus arveluttaa osaa asiantuntijoista
 Jotkut asiantuntijat eivät halua julkisesti ottaa kantaa asiaan, mutta pitävät arveluttavana, että kunnat satsaavat maksulliseen palveluun koulujen talousopetuksessa.
 Vaikka kyse on hyvästä asiasta eli nuorten taloustaitojen kehittämisestä, toiset asiantuntijat muistuttavat, että kyse on kuitenkin kaupallisesta palvelusta ja, että tämä on yritykselle myös tapa markkinoida sitä.
 Kunnissa ollaan kuitenkin sitä mieltä, että satsaus on kannattanut, jos nuoret tätä kautta saadaan innostumaan oman talouden seuraamisesta ja panostamaan siihen enemmän.
 Helsingin kaupungin Harri Korhonen ei näe kaupallisten palveluiden ostamisessa mitään ihmeellistä.
 – Oppimateriaalit tulevat normaalistikin kustantajilta, jotka ovat myös kaupallisia toimijoita ja materiaalit ovat maksullisia.

Lukiolaiset Eetu Laine ja Leo Purdy opiskelevat taloustaitoja puhelimesta – mobiilisovellus valmentaa nuoria oman talouden hallintaan


Summary: Republikaanien on löydettävä uusi saundi pasuunaansa. Trump-kortin voima on vähentynyt, Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja Mika Hentunen kirjoittaa.

WASHINGTON  Kaliforniassa järjestetty kansanäänestys kuvernööri  Gavin Newsomin  luottamuksesta oli uusi riemuvoitto Yhdysvaltain demokraateille.
 Republikaanit yrittivät Kaliforniassa samaa temppua kuin 2003. Tuolloin he onnistuivat kansanäänestyksellä erottamaan epäsuositun demokraattikuvernöörin  Gray Davisin . Hänen tilalleen tuli toimintaelokuvatähti  Arnold Schwarzenegger .
 Konservatiivis-äärioikeistolaisten radio-ohjelmien juontaja  Larry Elder  ei innostanut äänestäjiä “Iso-Arskan” lailla. Elder jäi lähtötelineisiin, kun demokraatit löivät isomman vaihteen silmään.
 Demokraatit maalittivat Elderin kehityksen kelkasta pudonneeksi friikiksi.
 Davis ironisoi  New York Timesin haastattelussa  Elderin olevan “Jumalan lahja” demokraateille.
 Jopa monet tunnetut republikaanit hylkäsivät  Donald Trumpin  kannattajana tunnetun Elderin.
 Republikaanien strategi  Rob Stutzman  kuvaili Elderia “lähes täydelliseksi MAGA-kandidaatin karikatyyriksi.” MAGA tulee Trumpin iskulauseesta “Make America Great Again” eli “Tehdään Amerikasta jälleen suurenmoinen.”
 40 miljoonan asukkaan Kalifornia on Yhdysvaltain väkirikkain osavaltio. Kaliforniassa on arviolta viisi miljoonaa rekisteröitynyttä demokraattiäänestäjää enemmän kuin republikaaneja. Konservatiivit uskoivat kuitenkin pystyvänsä saamaan kannattajansa uurnille sankoin joukoin. Toisin kävi.
 Varoitusmerkkien pitäisi nyt soida vanhoillisten leirissä tuomiopäivän pasuunoiden lailla.
 Kalifornia oli testi myös 2022 marraskuun kongressivaaleja varten.
 Trump-retoriikalla saadaan liikkeelle ääriainekset, mutta sillä ei välttämättä enää voiteta vaaleja.
 Republikaanit yrittävät muuttaa vaalipiirejä itselleen sopivammiksi 2022 vaalit ratkaisevissa osavaltioissa. Tämä ns. “gerrymandering” voi olla ainoa tapa, jolla puolue pystyy tulevaisuudessa voittamaan vaaleja.
 Yhdysvaltain  väestönkehitys suosii  väistämättä demokraatteja. Äänestäjäkunta nuorenee ja muuttuu sekä etnisesti että kulttuurisesti.
 Gerrymanderingkaan ei tosin ratkaise konservatiivien suurinta ongelmaa. Heidän rivinsä ovat hajonneet.
 Republikaanipuolue on jakaantunut trumpisteihin ja muihin konservatiiveihin. Trumpistit tuntuvat muuttuvan koko ajan radikaalimmiksi.
 Demokraatit hierovat käsiään. Nykymenolla republikaanit tuhoavat itse itsensä.
 Presidentti  Joe Bidenin  ja kansan kuherruskuukausi on loppunut.
 Tökerösti hoidettu vetäytyminen Afganistanista on laskenut Bidenin suosiota. Se on kuitenkin edelleen selvästi korkeampi kuin  Trumpin kannatus vastaavaan aikaan virkakautta, syyskuussa 2017.
 Republikaanit eivät ole onnistuneet hyödyntämään Bidenin alamäkeä poliittisesti riittävästi. Se johtuu siitä, että  enemmistö kansasta kannattaa periaatteellisella tasolla Afganistanista vetäytymistä . Erimielisyydet liittyvät tapaan, jolla vetäytyminen ja evakuoinnit hoidettiin.
 Uuden presidentin uudistukset kotimassa ovat suosittuja kansan parissa. Esimerkiksi lapsilisät kelpaavat kummasti myös arvoiltaan konservatiivisille lapsiperheille.
 Lue lisää:
 Joe Bidenin suosio selvässä laskussa – Sotkuinen vetäyminen Afganistanista painaa kannatusta alas
 Rikki ammuttu maa kompuroi välillä valokeilassa, välillä unohdettuna – pitkä sarja virheitä sinetöi Afganistanin epäonnisen tien
 Kirjeenvaihtajalta: Joe Biden menetti päällimmäisen perusteensa vetäytymiselle Afganistanista – uusi terroristijahti käynnistyi jo

Kirjeenvaihtajalta: Kalifornian kansanäänestys oli ehkä viimeinen varoitus Yhdysvaltain konservatiiveille