Summary: Yle haastatteli kymmenen suomalaista henkilöstöjohtajaa. He uskovat, että tarkempi tieto rokotettujen määristä auttaisi koronatoimien suunnittelussa.

Tänä syksynä Suomen työpaikoilla alkaa laskeutuminen uuteen, koronan jälkeiseen aikaan.
 Muutos tapahtuu asteittain.
 Rakennusyhtiö YIT:n työmailla ei enää tarvitse käyttää maskia ulkotiloissa. Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisella järjestetään pitkästä aikaa tiimipalavereita, kun samaa työtä tekevät saavat olla samassa tilassa. Keskon konttorille voi tulla töihin, jos on saanut kaksi rokoteannosta.
 Rajoituksista luovuttaessa juuri koronarokote on keskeinen tekijä. Rokotekattavuuden nousu antaa mahdollisuuden avata sekä yhteiskuntaa että työpaikkoja.
 Mutta onko kollegat rokotettu? Onko työnantajilla käsitystä siitä, kuinka suuri osa työvoimasta on ottanut koronarokotteen?
 Yle kysyi asiaa kymmeneltä suomalaiselta työnantajalta. Vastaus oli selvä: Tietoa ei ole. Eikä sitä voikaan olla.
 – Työnantaja ei voi selvittää tai rekisteröidä rokotetietoa, sillä kyseessä on henkilötieto, jota koskevat tiukat tietosuojasäädökset, kertoo Keskon henkilöstöjohtaja  Matti Mettälä .
 – Emme ole aktiivisesti selvittäneet henkilöstön rokotustilannetta, koska meillä ei ole oikeutta sellaista tietoa kysyä, toteaa eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen  Sami Ärilä .
 – Rokotekattavuus ei ole tiedossamme ja emme ole kysyneet tästä työntekijöiltä. Uskomme, ettemme työnantajana voi saada tarkkaa kuvaa siitä, kuinka moni työntekijämme on rokotettu Suomessa, kuvaa tietoturvayhtiö F-Securen henkilöstöjohtaja  Charlotte Guillou .
 Mikä siis avuksi?
 "Koronapassia tulisi harkita"
 Suomessa valmistellaan parhaillaan koronapassia. Se on todistus, joka kertoo, onko passin omistaja rokotettu, onko hän sairastanut hiljattain koronan tai onko hänellä tuore negatiivinen testitulos.
 Koronapassin avulla voitaisiin järjestää esimerkiksi urheilu- ja kulttuuritapahtumia ilman nykyisenkaltaisia rajoituksia.
 Pari viikkoa sitten  Uutissuomalainen  kertoi, että rakennusala toivoo koronapassin käyttöönottoa työmailla.  Ylen tietojen mukaan  koronapassin käyttö myös työpaikoilla on Suomessa vähintään harkinnassa. Koronapassin käytön pitäisi Ylen tietojen mukaan olla työpaikoilla vapaaehtoista, jotta työntekijät eivät joudu eriarvoiseen asemaan.
 Näin kysely tehtiin Yle kysyi kymmeneltä suomalaiselta työnantajalta koronarajoituksista, -rokotteista ja -testeistä. Kyselyyn osallistuivat kaupanalan Kesko, Nordea-pankki, terveysyhtiö Mehiläinen, eläkevakuuttaja Ilmarinen, peliyhtiö Rovio, rakennusyhtiö YIT, metsäjätti UPM, tietoturvayhtiö F-Secure sekä Rovaniemen ja Helsingin kaupungit. Työnantajilla on palveluksessaan Suomessa yhteensä noin 120 000 henkilöä. Vastaukset toimitettiin pääosin kirjallisesti.
 Ylen kyselyyn vastanneiden henkilöstöjohtajien mukaan koronapassi olisi työpaikoilla hyödyllinen.
 Koronapassia voitaisiin Keskon Mettälän mukaan käyttää esimerkiksi asiakas- ja sidosryhmätapahtumissa. Henkilöstöjohtajilla on viesti koronapassia valmisteleville päättäjille.
 – Koronapassilla tulisi olemaan suuri merkitys ja me toivomme, että se etenisi nyt mahdollisimman nopeasti, sanoo Mettälä.
 – Se voisi ilman muuta helpottaa. Jos passi tulisi, niin olisimme varmasti kiinnostuneita, mutta kun sellaista päätöstä ei ole, Nordean henkilöstöjohtaja  Johanna Bergström  sanoo.
 Nordeassa oletetaan, että rokotekattavuus on pankkikonsernissa kuta kuinkin samaa luokkaa kuin koko yhteiskunnan tasolla. Suomen henkilöstöjohtaja Johanna Bergströmin mukaan koronapassiin liittyvää keskustelua ja sen valmistelua seurataan pankkikonsernissa tarkkaan. Mikko Kilpinen / Yle
 – Kyllä, koronapassilla voitaisiin vauhdittaa paluuta kohti normaalia arkea, sanoo Helsingin kaupungin johtava asiantuntija  Matti Heiskanen .
 – Se selkeyttäisi tilannetta, sanoo YIT:n henkilöstöjohtaja  Pii Raulo .
 Raulon mukaan työmailla haastena on se, että niillä käy monen eri työnantajan palveluksessa olevia henkilöitä. Koronapassin avulla riskit tunnistettaisiin paremmin, Raulo arvioi.
 – Koronapassi on toki yksi tekninen asia, mutta toivoisimme myös toimintamalliohjeita, miten sitä voisi hyödyntää.
 Metsäyhtiö UPM näkee koronapassille käyttökohteita esimerkiksi tehtaiden kunnossapitoseisokkien yhteydessä sekä erilaisten tilaisuuksien ja vierailujen järjestelyissä. Myös terveysyhtiö Mehiläisen  Tatu Tulokas  arvioi, että koronapassista voisi olla hyötyä.
 – Meillä olisi tällaiseen järjestelyyn tekninen mahdollisuus vaikka heti.
 Myös F-Securen henkilöstöjohtaja Guillou uskoo, että koronapassista olisi hyötyä, mutta yksityisyyden suojaan liittyvät kysymykset tulisi pohtia tarkoin.
 Kymmenestä vastaajasta vain peliyhtiö Rovion sijoittajasuhdepäällikkö  Minna Eloranta  ja Rovaniemen kaupungin henkilöstöjohtaja  Antti Määttä  epäilevät, ettei koronapassista olisi niille hyötyä.
 – Seuraamme ensin miten koronapassin valmistuminen etenee, mutta emme näe, että rajoittaisimme henkilöstömme mahdollisuutta tehdä töitä toimistolta juurikaan missään tilanteessa, Rovion Eloranta sanoo.
 Aihe on varsin herkkä. Rovion Elorantakin korostaa, ettei yhtiö ei halua saattaa henkilöstöään rokotuksen tai rokottamattomuuden perusteella eriarvoiseen asemaan.
 Onko koronarokote työnantajan asia?
 Työnantajilla ei ole tietoa työntekijöiden rokotuksista, eikä asia nykytulkinnan mukaan heille edes kuulu.
 Lähtökohta on, että koronarokotus on hoitotoimenpide, eli siihen ei voida pakottaa eikä siitä tarvitse kertoa. Työnantaja voi kuitenkin kysyä koronarokotteesta, jos sillä on merkitystä kyseisen työtehtävän kannalta. Työntekijän ei kuitenkaan ole pakko vastata. Vastaamattomuus tai rokottamattomuus ei saa johtaa rangaistukseen tai asettaa ihmisiä eriarvoiseen asemaan. Jos tehtävä edellyttää rokottamista, ja jos työntekijälle ei etsinnästä huolimatta löydy korvaavaa työtä, seurauksena voi ääritapauksessa olla esimerkiksi lomautus. Huomioitavaa on, että tietoa rokotuksesta ei saa tallentaa siinäkään tapauksessa, että työntekijä asiasta vapaaehtoisesti kertoisi .
 Lisää aiheesta voit lukea esimerkiksi täältä:
 Saako työnantaja kysyä, onko työntekijällä koronarokote? EK:n mukaan kyllä – SAK muistuttaa yksityisyydensuojasta, jos työtehtäviä muutetaan
 Kuulostaako monimutkaiselta? Koronapassin käyttöönotto on todennäköisesti helpompaa vapaa-ajan palveluissa kuin työpaikoilla – töihin kun on käytännössä pakko mennä.
 Toisaalta jo arkijärjenkin mukaan tuntuisi erikoiselta, jos kulttuuri- tai ravintola-aloilla asiakkailta vaadittaisiin koronapassi, mutta samassa tilassa olevilta työntekijöiltä ei.
 Metsäyhtiö UPM:n ja rakennusyhtiö YIT:n työntekijät ovat hyödyntäneet pikatestejä. Minna Rosvall / Yle
 Pikatestejä ei vielä juuri käytetä Kotioloissa käytettävät pikatestit ovat yleistyneet. Työpaikoilla niitä on kuitenkin hyödynnetty melko vähän. – Olemme kokeilleet pikatestejä pienimuotoisesti, YIT:n henkilöstöjohtaja Pii Raulo sanoo. – Yksittäisissä tapauksissa huolellisesti tehtynä se voi ainakin teknisesti toimia, mutta toistaiseksi edellytämme riskitilanteissa aina ammattimaista testausta. Toinen pikatestien käyttäjä kymmenen kyselyyn vastanneen työnantajan joukossa metsäyhtiö UPM. Se on jakanut pikatestejä henkilöstölleen kotona käytettäväksi. Keskossa ja Roviossa selvitellään pikatestien hyötyjä. – Mietimme mahdollisia vapaaehtoisia käyttötapauksia. Esimerkiksi, jos tiimi haluaa tavata ja työskennellä päivän yhdessä ilman maskeja, Rovion henkilöstöjohtaja Minna Eloranta kertoo.
 Karkea arvio syntyy tilastoista
 Henkilöstöjohtajien mukaan tarkempi tieto työpaikkojen rokotustilanteesta olisi hyödyllinen.
 – Työnantajalla on vastuu työskentely-ympäristön turvallisuudesta. Rokotetiedon avulla meillä olisi mahdollisuus varmistaa se paremmin, Keskon Mettälä sanoo.
 Keskon henkilöstöstä vastaava johtaja Matti Mettälä toivoo, että koronapassin valmistelussa otetaan huomioon työelämään liittyvät kytkökset. Mikko Kilpinen / Yle
 – Tiedolla olisi varmasti merkitystä riskienhallintaan ja etätyöntekijöiden työpaikalle paluuseen, sanoo F-Securen Guillou.
 – Se helpottaisi suunnittelua ja huojentaisi läsnäolijoiden oloa henkisesti, sanoo YIT:n henkilöstöjohtaja Pii Raulo.
 Karkeita arvioita voidaan toki tehdä nykyisilläkin työkaluilla. Julkiset tilastot auttavat. Esimerkiksi Helsingin kaupungilla ja UPM:llä arvioidaan, että työntekijöiden rokotekattavuus on todennäköisesti samaa tasoa kuin väestöllä keskimäärin.
 Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisella päätellään, että rokotettujen osuus voi olla jopa suurempi.
 – Kun keski-ikämme on suht korkea, henkilöstöstämme todennäköisesti hiukan koko väestön otantaa suurempi osa on saanut jo kaksi rokotetta, Sami Ärilä arvioi.
 Rovaniemellä on seurattu yleisellä tasolla, kuinka innokkaasti kaupungin henkilöstö on osallistunut työpaikalla järjestettyihin rokotustilaisuuksiin. Henkilöstöjohtaja Antti Määtän mukaan se antaa kuvaa tilanteesta.
 Peliyhtiö Roviossa rokotteet ovat nousseet esiin ihan arkisissa keskusteluissa.
 – On ilahduttavaa, jos työntekijät kertovat rokotusten ottamisesta vapaaehtoisesti, sillä se helpottaa terveysturvallisuuden takaamista työpaikalla, Minna Eloranta sanoo.
 YIT:n henkilöstöjohtaja Pii Raulon mukaan työpaikoilla tarvitaan selkeitä toimintaohjeita, mikäli koronapassi otettaisiin käyttöön.  – Millaisissa tilanteissa sitä käytettäisiin? Miten se teknisesti toimisi ja miten helppokäyttöinen se olisi esimerkiksi porteilla kulunvalvonnassa? Markku Pitkänen / Yle
 Rakennusyhtiö YIT on tehnyt osassa toimintamaissaan myös vapaaehtoisen kyselyn aiheesta.
 – Lähtökohtaisesti nojaamme avoimuuteen, luottamukseen, erilaisiin kyselyihin ja tilastoihin, kertoo henkilöstöjohtaja Raulo.
 Kaikki työnantajat kertovat suositelleensa koronarokotetta tai huolehtineensa siitä, että henkilökunta saa tarvittavan tiedon rokotusmahdollisuudesta.

Työpaikoilla puretaan koronarajoituksia, mutta onko väki rokotettu? Henkilöstöjohtajat: Tietoa ei ole – koronapassin käyttöönottoa tulee harkita


Summary: Ilmastonmuutos vaikuttaa yhä useamman eläinlajin säilymismahdollisuuksiin.

Jopa 28:aa prosenttia eläin- ja kasvilajeista uhkaa sukupuutto, kertoo Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN. Järjestö perustaa tietonsa  Punaisen listan  arviointiinsa, jossa se otti huomioon yli 138 000 eläinlajia.
 Syitä sukupuuttouhkaan ovat muun muassa ilmastonmuutos, eläinten elinympäristöjen tuhoutuminen ja laiton eläinkauppa. Ilmastonmuutos uhkaa etenkin pienillä saarilla tai vastaavilla suppeilla alueilla eläviä kotoperäisiä eläin- ja kasvilajeja.
 Viime vuodet ovat kohdelleet kaltoin muun muassa hailajeja, joista lähes kaksi viidestä on IUCN:n arvioinnin mukaan uhanalaisia. Uhanalaisten lajien määrä on lisääntynyt kolmanneksella vain seitsemässä vuodessa.
 IUCN päätyy arvioinnissa samankaltaisiin tuloksiin kuin YK toissa vuonna, jolloin sen biodiversiteettiasiantuntijat arvioivat kuudennen sukupuuttoaallon olevan jo ovella. YK arvioi, että kaikkiaan lähes miljoonaa lajia uhkaa sukupuutto.
 – Jos suuntaus jatkuu nykyisenlaisena, meillä on pian käsissämme mittava kriisi, sanoo IUCN:n Punaisen listan yksikön johtaja  Craig Hilton-Taylor  uutistoimisto AFP:lle.
 IUCN:n mukaan tilanne ei kuitenkaan ole toivoton, sillä eliökantoja on mahdollista myös elvyttää. Esimerkiksi neljä kaupallisesti kalastettua tonnikalalajia on onnistuttu vuosikymmenen kuluessa pelastamaan uhanalaisuuden partaalta.
 Lajeja on myös elvytetty
 IUCN:n mukaan tilanne ei kuitenkaan ole toivoton, sillä kantoja on mahdollista myös elvyttää. Esimerkiksi neljä kaupallisesti kalastettua tonnikalalajia on onnistuttu vuosikymmenen kuluessa pelastamaan uhanalaisuuden partaalta.
 Suurin onnistuminen on Atlantilla esiintyvän sinievätonnikalan kannan palauttaminen vakaaksi.
 Leena Vilkan kolumni: Maapallon pelastamiseen tarvitaan ajattelun muutos ja järeitä toimia heti
 Hyviä uutisia: Australialainen hiirilaji ei kuollutkaan sukupuuttoon – viimeinen havainto jyrsijästä oli yli 150 vuoden takaa

Järjestö: Sukupuutto uhkaa lähes 30:tä prosenttia eliölajeista


Summary: Asiantuntijat arvioivat, onko Koskelan surman käsittely julkisuudessa ollut perusteltua ja onko siitä koitunut asianomaisille kohtuutonta haittaa.

Koskelan surman käsittelyssä saavutettiin perjantaina yksi merkkipaalu, kun  Helsingin käräjäoikeus tuomitsi kolme tekoaikaan 16-vuotiasta poikaa murhasta.
 Keskustelu tapauksesta ja sen ympärillä jatkuu.
 Uhrin omaiset ja tekijöiden puolustus toivoivat tapauksen käsittelylle mahdollisimman vähäistä julkisuutta. Poliisi ja syyttäjä sen sijaan halusivat herättää julkista keskustelua lastensuojelusta ja nuorisoväkivallasta.
 Saadaanko puheella aikaan muutosta, miksi raa'an teon yksityiskohdista kerrottiin, ja kuinka paljon uhrin, tekijöiden sekä heidän omaistensa yksityisyyttä olisi syytä suojella?
 Ja saattoiko mediahuomio vaikuttaa tuomioon?
 Näihin kysymyksiin vastaavat Asianajajaliiton rikosprosessioikeuden asiantuntijaryhmän puheenjohtaja  Jussi Sarvikivi,  Julkisen sanan neuvoston (JSN) puheenjohtaja  Eero Hyvönen  sekä Rikosuhripäivystyksen (RIKU) kehitysjohtaja  Jaana Koivukangas.
 Lue myös:   Koskelan surman tuomio lieveni vaaditusta: Murhasta 10, 9 ja 8 vuoden tuomiot tekijöille
 Asianajajaliitto: median kertomukset voivat vaikuttaa keskeneräiseen oikeusprosessiin
 Asianajajaliiton  Jussi Sarvikiven  mukaan on päivänselvää, että poikkeuksellisesta rikoksesta raportoidaan mediassa runsaasti.
 Hän muistuttaa kuitenkin, että tapahtumaketjujen yksityiskohtainen ruotiminen mediassa ennen käräjäoikeuden tuomiota voi häiritä oikeusprosessia.
 – Jos mediassa päivästä toiseen toistetaan, mitä poliisin mukaan on tapahtunut, voi se vaikuttaa epäiltyjen ja ulkopuolistenkin muistin varaisiin kertomuksiin.
 Julkisuudesta voi olla myös muuta haittaa tekijöille ja heidän lähipiirilleen.
 Puolustuksen mukaan tuomioistuimen olisi tullut huomioida tapauksen saama julkisuus ja siitä tekijöille aiheutunut kärsimys rangaistusta alentavana tekijänä.
 Helsingin käräjäoikeus katsoi kuitenkin perjantaina antamassaan tuomiossa, että poikkeuksellisen ja vakavan teon saama julkisuus on ollut ennakoitavissa ja asiasta käyty somekeskustelu on pysynyt kohtuullisissa mittasuhteissa.
 Perinteinen media ei ole paljastanut asianosaisten henkilöllisyyttä, mutta sosiaalisessa mediassa tiedot ovat tulleet esiin. Sen myötä tekijät ja heidän läheisensä ovat joutuneet vastaanottamaan uhkaaviakin viestejä.
 Käräjäoikeuden päätöksessä kuitenkin todetaan, että tuomioistuin ei pidä julkisuutta rangaistusta lieventävänä seikkana.
 Sarvikiven mukaan somea ei ole arvattu ottaa huomioon, kun tuomioistuimen soveltamaa pykälää poikkeuksellisen julkisuuden aiheuttamasta kohtuuttomasta haitasta on sorvattu viimeksi vuonna 2002.
 JSN: "Jos media ei kerro tarpeeksi, jää tilaa arvailulle"
 JSN:n puheenjohtajan Eero Hyvösen mukaan median tärkein tehtävä Koskelan surman kaltaisen järkyttävän väkivallanteon käsittelyssä on tapahtumaketjujen purkaminen ja tarvittavien muutosten paikantaminen.
 – Olisiko jotain voitu tehdä toisin ja voitaisiinko tulevat vastaavat tapahtumat estää?
 Hyvönen muistuttaa, että tapausten tutkinnan ollessa vielä kesken, on epäselvää, mikä kaikki tieto on tarpeellista. Siksi ajoittain joudutaan sietämään myös sellaista julkisuutta, jonka merkitystä ei voida heti perustella.
 – Tällaisessa teossa joka ikinen kuvaus on järkyttävä ja tunteiden kuohumista ei voida välttää. Jos media ei kerro tarpeeksi, jää tilaa arvailulle ja kauhun lietsonnalle.
 Tiedon ja julkisen keskustelun merkitys selviää usein vasta myöhemmin.
 Näin tapahtui myös viime vuosikymmenen alkupuolella, kun laaja raportointi  8-vuotiaan Eerikan surmasta  käynnisti perusteellisen selvityksen lastensuojelun tilasta.
 Koskelan tapauksen julkinen puiminen on nostanut lastensuojelun tilan jälleen valtakunnalliseksi puheenaiheeksi.
 Asianosaisten surutyön kunnioittamisen kannalta tärkeää on tapauksen ripeä käsittely mediassa. Kun tapahtumiin johtaneet syyt on selvitetty, ei yksityiskohdilla ole Hyvösen mukaan syytä mässäillä enempää.
 Hän arvioi median onnistuneen tasapainoilemaan yleisön tiedon tarpeen tyydyttämisen ja hienotunteisen käsittelytavan välillä.
 – Koskelan tapauksen uutisointi ei ole nostanut esiin kanteluaaltoa.
 Hyvönen toivoo, että media jatkaisi aiheen käsittelyä keskittyen isompaan yhteiskunnalliseen kuvaan, ja nuorten hyvinvoinnin ja rikollisuuden kokonaisvaltaiseen tarkasteluun.
 RIKU: Yhteiskunnan etu voi olla ristiriidassa omaisten surun kunnioittamisen kanssa
 Asiallinenkin uutisointi voi vahingoittaa järkyttyneitä ja surevia omaisia sekä muita läheisiä, painottaa Rikosuhripäivystyksen kehitysjohtaja Jaana Koivukangas.
 – Joku sietää uutistulvaa paremmin tai onnistuu suojautumaan siltä, ja toinen haluaisi, että annettaisiin rauha surra ja käsitellä tapahtumaa yksityisyydessä ilman, että uutiset tulevat väkisinkin silmille – vaikka kaupan lehtitelineessä.
 – Uhrin omaiset ja läheiset tietävät parhaiten, onko tässä uutisoinnissa ylitetty rajoja.
 Koivukangas uskoo tapauksen julkisella käsittelyllä olevan kuitenkin arvoa, sillä uutisoinnilla ja keskustella voidaan saada aikaan muutosta. Hän lisää, että yhteiskunnan etu voi olla ristiriidassa omaisten surun kunnioittamisen kanssa.
 Koivukangas toivoo, että yksittäiset tragediat jätettäisiin vähemmälle huomiolle, ja keskustelu vietäisiin ripeämmin laajempaan yhteiskunnalliseen kuvaan.
 – On tärkeää käydä yhteiskunnallista keskustelua siitä, miten vakavia henkeen ja terveyteen kohdistuvia rikoksia voidaan estää, mikä saa nuoren toimimaan väkivaltaisesti, miten kiusaamisen ja väkivallan uhreja voidaan suojella ja kenelle se kuuluu?
 Lue myös:
 Koskelan surman tuomio lieveni vaaditusta: Murhasta 10, 9 ja 8 vuoden tuomiot tekijöille
 Oikeushistorian professori Jukka Kekkonen Koskelan surmasta: "Tulisi tutkia, onko kulttuurissa tapahtumassa jotain, joka ruokkii tällaista"
 Koskelan tapauksen kaltaiset raa'at väkivallan teot harvinaisia, mutta kiusaaminen yleistä – MLL: "Kannattaa olla herkkänä oman lapsen voinnista"

Vaikuttiko mediahuomio Koskelan surman tuomioon, miksi julmista yksityiskohdista kerrottiin ja opimmeko tragediasta mitään? Asiantuntijat vastaavat


Summary: Itä-Suomen yliopiston mukaan sen tutkijat ovat joutuvat asiattoman arvostelun ja julkisen maalituksen kohteeksi sosiaalisessa mediassa. Yliopiston rehtorin mielestä tieteestä ja sen rahoituksesta tulisi keskustella asiallisesti ja rakentavasti.

Itä-Suomen yliopisto tuomitsee jyrkästi tutkijoiden häirinnän ja uhkailun sosiaalisessa mediassa. Yksittäisistä tutkimuksista ja niiden rahoituksesta on viime päivinä käyty kiivasta keskustelua esimerkiksi pikaviestipalvelu Twitterissä.
 Taustalla on tutkimusrahoituksen leikkaaminen, joka on synnyttänyt keskustelua siitä, millaisille tutkimuksille valtion rahoja pitäisi myöntää.
 Professori tutkimusrahoituksesta leimahtaneesta keskustelusta: "Tässä ilmapiirissä työskentely alkaa olla lähes sietämätöntä"
 Itä-Suomen yliopisto julkaisi tänään maanantaina keskusteluun liittyen  kannanoton , jossa se tuomitsee tutkijoihinsa kohdistuvan asiattoman arvostelun ja maalittamisen sosiaalisessa mediassa.
 Itä-Suomen yliopiston rehtorin  Jukka Mönkkösen  mukaan keskustelussa on arvosteltu tutkijoita ja heidän tutkimushankkeitaan persoonaan kohdistuvasti ja pinnallisesti.
 – Me tuemme tutkijoitamme ja haluamme kertoa, että kaikki meillä tehtävä tutkimus on arvokasta tieteellistä työtä. Eritoten Suomen Akatemian tukemat hankkeet ovat käyneet läpi erittäin laadukkaan ja tiukan kansainvälisen arviointiseulan.
 "Tutkimuksia ei pidä tuomita otsikon perusteella"
 Mönkkönen painottaa, että tutkittua tietoa saa vapaasti kritisoida ja tutkimusrahoituksesta keskustella, kunhan se käydään asiapohjalta. Se tarkoittaa hänen mukaansa esimerkiksi sitä, että tutkimukseen on tutustuttu kunnolla ennen kuin sitä aletaan arvostella.
 – Keskustelua ei pitäisi käydä tutkimushankkeiden otsikoiden tai lyhyiden abstraktien perusteella ja niiden pohjalta tuomita tutkimushankkeita tarpeettomiksi. Tietoa tutkimuksista on kyllä riittävästi saatavilla.
 Jokaisella tieteentekijällä on myös vapaus valita tutkimuskohteensa.
 – Tutkijoilla ja tutkimusyhteisöillä pitää olla päätösvalta, mitkä aiheet ovat tutkimuksen arvoisia. Sitä päätösvaltaa on kunnioitettava. Someraadit eivät sitä pysty arvioimaan.
 Itä-Suomen yliopiston kannanotossa kerrotaan myös, että yliopisto tarjoaa häirintätapauksissa työsuojelullista tukea tutkijoilleen. Jos somehäirintään liittyy uhkailua tai kunnian loukkaamista, on otettava yhteys yliopiston lakipalveluihin.
 – Sellaista ei ole vielä minun tietooni tullut. Halusimme kuitenkin tiedottaa tutkijoillemme, että me autamme heitä sellaisissa tilanteissa.

Tutkijat joutuivat someryöpytykseen, Itä-Suomen yliopiston rehtori jyrähtää: "Kaikki meillä tehtävä tutkimus on arvokasta"


Summary: Mallinnuksesta odotetaan hyötyä niin sukeltajille, biologeille, pelastuslaitoksille kuin tavallisille louhoksesta kiinnostuneillekin. Projektia on vetämässä Thaimaan sankarisukeltajana tunnetuksi tullut Mikko Paasi.

Etelä-Pohjanmaan Kuortaneella sijaitsevasta Kaatialan louhoksesta tehdään 3D-mallinnus, joka auttaa sukelluksen suunnittelussa, lisää sen turvallisuutta ja antaa yksityiskohtaisemnpaa tietoa esimerkiksi pelastusoperaatioihin.
 Veden täyttämä louhos on sukeltajien suosiossa. Siellä on myös sattunut kolme kuolemaan johtanutta sukellusonnettomuutta, viimeisin vuonna 2014.
 Lue lisää:   Oppilaan paniikkikohtaus aiheutti Kaatialan sukellusonnettomuuden
 Luvassa on virtuaalinen jäljennös koko ympäristöstä, luolastoista ja avo-osuudesta. 3D-mallin avulla kuka tahansa voi tutkia pinnan alla olevia autonhylkyjä ja tunneleita omalta älylaitteeltaan.
 Louhoksen historian säilöminen ja tuominen kaikkien saataville on sekin yksi hankkeen tavoitteista. Kaatialasta louhittiin 1940–60-luvuilla maasälpää ja kvartsia.
 Sukeltaja Eero Vihavainen, projektipäällikkö, sukeltaja Mikko Paasi, mallintaja, sukeltaja Fredrik Lindblad ja meribiologi, sukeltaja Pauliina Ahti Kaatialan maisemissa. Antti Kettumäki / Yle
 Luvassa pitkä urakka
 Mallin rakentamisessa käytetään paljon uutta teknologiaa, kuten 3D-fotogrammetriaa, viistokaikuluotausta, dronekuvausta ja navigointi- ja viestintälaitteita. Mallilla on toteutuessaan paljon käyttömahdollisuuksia.
 – Tässä on rajattomat mahdollisuudet. Malli tukee tutkimussukeltajia, biologeja, geologeja, pelastuslaitosta, puolustusvoimia, sanoo sukeltaja  Mikko Paasi.
 Hankkeen takana ovat suomalainen rekisteröity yhdistys Bottomline Projects ja Kuortaneen kunta. Bottomline Projectsin vetäjinä toimivat Jyväskylän yliopiston tohtorikoulutettava  Pauliina Ahti  ja luolasukelluksen ammattilainen Mikko Paasi.
 Kyseessä on pilottiprojekti, joten valmista käsikirjoitusta tekijöillä ei ole. Kuvauksia tehdään sekä pinnan alla että ilmasta.
 – Vastaavia projekteja tehdään maailmalla, mutta kuivaluolista. Tästä sukellus tekee uniikimman homman, sanoo Mikko Paasi.
 Mallinnusta on tehty pinnan alla nyt viikon verran. Suunnittelusta kuvauksiin pääsy vei kuukausia, ja itse kuvaamisessa on paljon teknisiä haasteita.
 – Sukelluksista on pitkä tie siihen, että saa materiaalin muotoon, jota voi aikanaan katsella virtuaalisesti. Se ei ole aivan yksinkertaisimmasta päästä, mutta tehtävissä, sanoo mallintaja  Fredrik Lindblad , joka myös kuvaa veden alla.
 Antti Kettumäki / Yle
 Luolaston selkeys sopii pilottihankkeeseen
 Kaatialan luolasto valikoitui kohteeksi myös yksinkertaisuutensa vuoksi. Avo-osasto on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Maksimisyvyys 80.metrisen tunnelin päässä on 40 metriä, ja tunnelistoa on yhteensä 400 metriä.
 – Tällaisessa kaivoksessa 3D-mallin etu ei tule niin hyvin esille, kun ei ole kauheasti kerroksia. Se tulee paremmin jos tunneleita on kymmeniä kilometrejä ja kerroksia enemmän. Mutta tästä on hyvä aloittaa ja testata, onko se edes mahdollista, sanoo Mikko Paasi.
 Jos hanke saadaan kunnialla maaliin, tarkoitus on jatkaa työtä muissa kohteissa.
 Kuortaneelle projekti tuo lisää tunnettavuutta ja myös avaa uudella tavalla niin kuntalaisille kuin muualta tulevillekin louhoksen historiaa, sanoo kunnanjohtaja  Teemu Puolijoki .
 Kaatiala on kehittämiskohde niin virkistys- kuin sukellustoiminnan osalta. Taannoisessa tuotteistamishankkeessa löydettiin parannettavaa, joka ei vaadi paljon: alueelle kaivattaisiin esimerkiksi jäte- ja grillikatoksia, vessa ja luontoreitistöjä.
 Joskus väläytelty ajatus louhoksen tyhjentämisestä ja louhinnan jatkamisesta ei Puolijoen mukaan ole ajankohtainen, vaan kunta kehittää Kaatialaa nykyisellään.
 Mitä ajatuksia juttu herätti? Voit osallistua keskusteluun tiistaihin 7.9. kello 23 saakka.

Sukeltajien suosimasta Kaatialan louhoksesta tehdään 3D-mallinnus – lisää turvallisuutta ja antaa maakravullekin mahdollisuuden kurkistaa pinnan alle


Summary: Suojatien eteen pysäköity auto on vaarallinen jalankulkijoille. Varsinkin tietä ylittäviä lapsia on silloin vaikea nähdä ratin takaa.

Runsas vuosi sitten uudistunut tieliikennelaki mahdollistaa kadun vasempaan reunaan pysäköimisen taajamissa, mutta moni saa nyt parkkisakot sen takia. Kun auton perä osoittaa kohti suojatietä, monelta autoilijalta unohtuu, että viittä metriä lähemmäs suojatietä ei saa edelleenkään pysäköidä.
 – Jos on auto on väärälle puolelle pysäköity – vaikka laillistahan se on nykyisin – niin ihmisiltä saattaa unohtua, että viisi metriä suojatiehen lasketaan myös auton perästä, sanoo Autoliiton viestintäpäällikkö  Jukka Tolvanen .
 Autoliitto halusi muistuttaa asiasta, koska monelta tämä tuntuu nyt unohtuvan. Esimerkiksi Helsingissä suurin osa elokuun alussa parkkisakon saaneista oli jättänyt autonsa liian lähelle suojatietä – ja nimenomaan kaksisuuntaisen tien vasemmalle puolelle.
 – Vasempaan reunaan pysäköivä autoilija voi kokea pysäköivänsä vasta suojatien jälkeen, mutta liikenteen pääasiallisesta lähestymissuunnasta katsottuna auto seisoo ennen suojatietä, toteaa koulutuspäällikkö  Teppo Vesalainen  Autoliiton tiedotteessa.
 Liian lähelle suojatietä pysäköity auto on vaarallinen, koska lähestyvä autoilija ei näe suojatielle astuvia jalankulkijoita. Liikenneturvan  mukaan  jalankulkijoiden loukkaantumisista 60 prosenttia tapahtuu suojatiellä.
 – Vastakarvaan pysäköidyn auton perä peittää näkyvyyttä vieläkin enemmän kuin toiseen suuntaan pysäköidyn auton konepelti. Varsinkin lapsia on vaikea sieltä pysäköidyn auton takaa havaita.
 Suojatien eteen pysäköity iso pakettiauto peittää näkyvistä myös aikuiset.
 Toinen parkkisakkoon helposti johtava virhe vasemmalle puolelle pysäköitäessä on se, että autoilijalta on jäänyt huomaamatta pysäköintiin vaikuttava liikennemerkki. Oikea tapa pysäköidä pitää tarkistaa aina siltä puolelta katua, minne on autonsa jättänyt.
 Millaisia kokemuksia sinulla on vasemmalle puolelle pysäköimisestä? Voit keskustella aiheesta tiistaihin kello 23:een asti.
 Lue myös:
 Uusi tieliikennelaki on nyt voimassa – tiedä ainakin tämä
 Menisikö autokoulu enää läpi? Moni liikennesääntö muuttui kesäkuun alussa – testaa, osaatko ne

Varo tätä virhettä pysäköidessäsi tien vasempaan reunaan tai saat sakot – moni parkkeeraa nyt vaarallisen lähelle suojatietä


Summary: Rikosseuraamuslaitoksen tavoitteena on pitää alaikäiset vangit erillään täysi-ikäisistä vangeista, jotta he eivät joutuisi vääriin piireihin. Asiantuntijoiden mukaan alaikäisille vangeille pitäisi tulevaisuudessa järjestää vankilasta erillinen laitos, jossa olisi riittävästi eri alojen erityisosaamista.

Helsingin Koskelassa viime joulukuussa tapahtuneesta 16-vuotiaan pojan murhasta tuomitut kolme alaikäistä poikaa määrättiin Vantaan tutkintavankilaan odottamaan tuomion lainvoimaisuutta.
 Syyttäjillä ja asianosaisilla on ensi perjantaihin saakka aikaa harkita, valittavatko he tuomiosta hovioikeuteen. Uhrin omaisten asianajajan mukaan omaiset eivät aio valittaa tuomiosta, mutta muut osapuolet miettivät yhä asiaa.
 Jos tuomiosta valitetaan, pysyvät tuomitut tutkintavankilassa hovioikeuden tuomioon saakka. Oikeusprosessi saattaa kestää useita kuukausia.
 Rikosseuraamuslaitos tekee yhteistyötä lastensuojelun ja tuomittujen perheiden kanssa heti siitä lähtien, kun alaikäiset saapuvat tutkintavankilaan. Varsinainen rangaistusajan suunnitelma, jossa harkitaan kunkin vangin kuntoutustarpeita ja päätetään sopiva sijoituspaikka tehdään vasta lainvoimaisen tuomion jälkeen.
 – Tutkintavankilassa tehdään kaikki voitava kuntoutus, mutta täällä ei ole niin laajoja kuntouttavia toimenpiteitä kuin muualla, kertoo Vantaan vankilan johtaja  Tommi Saarinen .
 Tutkintavankilassa vangeilla ei ole velvoitetta osallistua vankilan toimintoihin toisin kuin muissa vankiloissa, koska tutkintavangeille täytyy antaa aikaa oikeusprosessiin valmistautumiseen.
 Alaikäisille omat osastot
 Suomessa ei tällä hetkellä ole erillisiä alaikäisille vangeille tarkoitettuja osastoja, vaan alaikäiset ovat yleensä samoilla osastoilla nuorten täysi-ikäisten vankien kanssa tai erillisissä laitoksissa.
 Tähän on kuitenkin tulossa muutos mahdollisesti jo vuoden vaihteessa.  Rikosseuraamuslaitos esittää  pelkästään alaikäisille tutkinta- ja vankeusvangeille omia osastoja Vantaan vankilaan ja Helsingin vankilaan.
 Vantaan vankilaan rakennetaan kokonaan uusi 160 paikan lisärakennus. Alaikäisten osasto on otettu huomioon jo rakennuksen suunnitteluvaiheessa. Vankilanjohtaja Saarisen mukaan täysi-ikäisten vankien seura voi olla alaikäisille haitallista.
 – Se tuottaa vaaran siitä, että joudutaan väärille poluille ja vääriin piireihin mukaan. Silloin vankilan tavoite estää rikosten uusimista heikkenee. Vankilan tulee estää nuorilta kontakti rikostenuusijoihin ja täysi-ikäisiin vankeihin, Saarinen sanoo.
 Rikosseuraamuslaitoksen pääjohtaja päättää alaikäisten vankien osastoista lokakuussa. Tavoitteena on saada uusille osastoille riittävästi henkilöstöä ja erityisosaamista.
 Erillisten alaikäisten vankien osastojen järjestämistä on hankaloittanut se, että alaikäisiä vankeja on vähän ja heidän määränsä vaihtelee paljon. Keskimäärin Suomessa on vankilassa päivittäin hieman vähemmän kuin 10 alaikäistä. Nuoria eli 18–20-vuotiaita vankeja on vankilassa päivittäin noin 65.
 Tälle hetkellä alaikäisiä vankeja sijoitetaan Vantaan tutkintavankilan lisäksi nuorten vankien osastoille Helsingin, Hämeenlinnan ja Turun vankilaan. Myös Keravan ja Jyväskylän avovankiloissa on nuorten osastot.
 Tutkintavankilassa voitava opiskella
 Murhasta tuomituista pojista kaksi on 17-vuotiaita ja yksi vielä 16-vuotias. He olivat aloittaneet toisen asteen opinnot viime syksynä, mutta ne keskeytyivät vankeuden sekä keväällä tehdyn mielentilatutkimuksen vuoksi.
 Lain mukaan alaikäisille on myös tutkintavankeudessa tarjottava mahdollisuus opiskeluun. Opiskelujen jatkaminen samassa oppilaitoksessa, jossa on opintojaan tehnyt ennen vankeutta voi silti olla mahdotonta.
 Esimerkiksi ammattikouluopinnoissa on paljon lähiopetusjaksoja, joita ei aina ole mahdollista tutkintavangeille tarjota. Haasteita opetukseen vankiloissa on tuonut myös koronavirus, jonka vuoksi opinnot on tarjottu etänä.
 Vankiloissa tehdään yhteistyötä 15 ammatillisen oppilaitoksen kanssa, joiden tarjonnasta vangeilla on mahdollisuus valita. Vankilassa voi suorittaa myös lukion kursseja.
 Toisen asteen opintoja voivat tehdä alaikäisten lisäksi täysi-ikäiset vangit.
 – Yksilöllisesti arvioiden alaikäinen voi olla päiväsaikaan ammatillisessa koulutuksessa muiden vankien kanssa, mutta se vaatii resursseja esimerkiksi valvontaan, kertoo vankien koulutusasioista vastaava erityisasiantuntija  Kati Sunimento  Rikosseuraamuslaitoksesta.
 Oppivelvollisuus koskee vankejakin
 Loppukesällä voimaan tulleen lain mukaan oppivelvollisuus jatkuu 18 ikävuoteen saakka niillä, jotka ovat olleet perusopetuksessa tämän vuoden alussa. Koskelan murhasta tuomittuja oppivelvollisuuden laajennus ei siten koske.
 Lain muutos pakottaa Rikosseuraamuslaitoksen suuriin muutoksiin. Sen täytyy mahdollistaa perusopetuksen lisäksi lukio- ja ammattikouluopetus kaikille alaikäisille vangeille, myös tutkintavangeille.  Risen selvityksen  mukaan vankiloissa on ollut haasteita perusopetuksen järjestämisessä.
 Vankeus ei ole syy oppivelvollisuuden keskeyttämiseen.
 – Oppivelvollisuusiän nosto edellyttää sitä, että lähiopetusta on oltava saatavissa. Koulutuksen tuottaa aina se kunta, jossa vankila sijaitsee, joten yhteistyötä koulutuspaikkakuntien kanssa täytyy tiivistää, kertoo Rikosseuraamuslaitoksen kehitysjohtaja  Riitta Kari .
 Tulevaisuudessa alaikäisille vangeille erillinen laitos?
 Rikosseuraamuslaitoksen kehitysjohtaja Kari, erityisasiantuntija Sunimento ja Vantaan vankilan johtaja Saarinen kannattavat ajatusta, jossa alaikäiset vangit sijoitettaisiin vankilan sijasta kokonaan erilliseen laitokseen.
 Mallista on saatu hyviä kokemuksia esimerkiksi Norjassa. Laitos voisi toimia niin, että Rikosseuraamuslaitos vastaisi sen valvonnasta ja muut viranomaiset esimerkiksi opetuksesta, sosiaalityöstä ja nuorisotyöstä.
 Erillinen laitos alaikäisille on kuitenkin vasta ideatasolla.
 – Vankila on kova paikka kasvaa aikuiseksi. Varsinkin viime vuosina, kun Rise on joutunut kamppailemaan isojen resurssiongelmien kanssa. Tähän haavoittuvaan joukkoon (alaikäisiin vankeihin) olisi syytä panostaa, toteaa Kari.
 Lisää aiheesta:
 Isot tatuoidut miehet ottivat nuorukaisen heti piireihin ja tarjosivat huumeita – alaikäisillä vangeilla ei ole omaa osastoa ja se on ongelma
 Koskelan surman tuomio lieveni vaaditusta: Murhasta 10, 9 ja 8 vuoden tuomiot tekijöille
 Alaikäisten väkivaltarikosten määrä kasvoi noin 40 prosentilla Helsingissä – poliisi huolissaan teräaseiden yleistymisestä ja jengeistä

Koskelan murhasta tuomitut päätyivät Vantaan vankilaan – alaikäiset vangit saamassa omat osastot ensi vuonna


Summary: Ilma-vesilämpöpumppujen suosio on kasvanut energiaremonteissa. Syynä on toisaalta valtion energia-avustus, toisaalta helpoksi koettu asennus. Pumppuja asentavien yritysten tilauskirjat ovat täyttyneet, mikä tietää pidempää jonotusaikaa loppuvuodeksi.

Siilinjärveläisen  Seppo Vesteniuksen  uudenkarhea ilma-vesilämpöpumppu odottaa tulevan lämmityskauden alkua. Vestenius korvasi vanhan öljykattilan ilma-vesilämpöpumpulla, kun sai remontilleen valtion energia-avustusta.
 – Tehtiin semmoinen ratkaisu viime marraskuussa, että anotaan sitä. Puolisen vuotta siinä meni ja sitten tuli myönteinen päätös, Vestenius muistelee.
 ELY-keskuksen kautta myönnetty avustus öljylämmityksestä luopumiseen oli 4 000 euroa. Remontin kokonaiskustannukset olivat noin 14 000 euroa.
 – Tuo on paljon huolettomampi kuin öljylämmitys, sanoo Vestenius.
 Ilma-vesilämpö ohittanut maalämmön energiaremonteissa
 Ilma-vesilämpöpumppu ottaa perinteisen ilmalämpöpumpun tapaan energiansa ulkoilmasta. Lämpö siirretään veden avulla erilliseen kattilaan, jossa se lämmittää talon käyttö- ja lämmitysveden.
 Ilma-vesilämpöpumppuja asennetaan nyt paljon kotitalouksien energiaremonteissa. Niiden osuus Pirkanmaan ELY-keskukseen tulleista hakemuksista on 60 prosentin luokkaa. Vastaavasti maalämmön osuus hakemuksista on noin viidennes.
 Pirkanmaan ELY-keskus myöntää valtakunnallisesti avustukset öljylämmityksestä luopumiseen pientaloissa. Elokuun loppuun mennessä hakemuksia oli saapunut yhteensä reilut 15 600. Myönteisiä päätöksiä oli tehty 7 200.
 Siilinjärveläisellä LVI-yrityksellä Siilin Putkipojilla tämän vuoden tilauskirjat täyttyivät jo keväällä.
 – Tuo energia-avustus on aika pitkälle tukenut sitä. Kymmenestä keikasta kahdeksan on ilma-vesipumppujen asennusta nykyään, sanoo Siilin Putkipoikien tekninen myyjä  Marko Mäkipelto.
 Mäkipelto arvioi, että viime vuodesta alkaen tarjouspyyntöjä on tullut paljon ja remontteja on neljä kertaa enemmän kuin normaalisti.
 Siilin Putkipoikien tekninen myyjä Marko Mäkipelto kertoo, että ilma-vesilämpöpumppujen suosio on selvästi noussut.  Antti Karhunen / Yle
 Kuluttajat päätyvät ilma-vesilämpöön monen tekijän summana. Energia-avustuksen saaminen kannustaa, mutta myös asennuksen nopeus ja edullisuus esimerkiksi maalämpöön verrattuna.
 Seppo Vesteniusta hirvitti maalämpöön liittyvät kaivuutyöt. Myös hinta vaikutti valintaan.
 – Maalämpö olisi ollut 4 000 euroa kalliimpi. Se jäi sitten tämä kevyempi systeemi, Vestenius kertoo.
 Maalämmön asentaminen vaatii kaivamista ja poraamista. Motivan asiantuntija  Päivi Suur-Uskin  mukaan kunnat ovat myös selvästi kiristäneet lupaehtoja maalämmön asentamiseen.
 Ilma-vesilämpöpumppujen suosio on johtanut jopa markkinoiden ylikuumentumiseen. Myös Motivan Päivi Suur-Uski näkee, että hinnat ovat nousussa. Lisäksi toimitusajat ovat pidentyneet.
 Kuopiolaisen Teho-Posakon toimitusjohtaja  Esko Airaksinen  kertoo, että jonossa on pari sataa pumppua ja asennukset menevät jopa marras-joulukuulle. Myös osaavan työvoiman saatavuus hidastaa asennuksia.
 LVI-asentaja Marko Korhonen (oik.) uskoo, että ilma-vesilämpöä asennetaan jatkossa myös teollisuuskohteisiin. Apuna asennustöissä putkiasentaja Jimi Anttilainen. Antti Karhunen / Yle
 Ilma-vesilämpöpumppuja myös teollisuuskohteisiin
 Siilin Putkipojat asentavat ilma-vesilämpöä pääasiassa kotitalouksiin, mutta myös suurempiin halleihin.
 – Sanotaan pienistä mummonmökistä tuommoiseen isoon teollisuuskohteeseen, että nytkin meillä on halli, johon tulee kaksi ulkoyksikköä, Marko Mäkipelto kertoo.
 Hallikohteessa asennustöitä tekevä LVI-asentaja Marko Korhonen sanoo, että ilma-vesilämmön hyödyntäminen voikin olla perinteistä kauko- tai maalämpöä järkevämpää.
 – On sellaisia kohteita, joihin on tullut kaukolämpö ja jälkikäteen on suunnittelija sanonut, että tähän olisi ollut viisaampi laittaa ilma-vesilämpöpumppu. Nämä ovat matalalämpökohteita, eli lämmitysenergiaa ei vaadita niin paljon, Korhonen sanoo.
 Seppo Vestenius odottaa mielenkiinnolla ilma-vesilämmön toimintaa tulevana talvena.
 – Jos luvataan, että se hyöty on tuonne 20 pakkasasteeseen saakka 75 prosenttia niin uskon, että kyllä hyötyä tulee, pohtii Vestenius.
 Lue myös:
 Öljylämmittäjät ruuhkauttivat valtion tukihaun – Jarkko Lehtimäki vaihtoi kattilansa jo ennen tukipäätöstä: "Ei ole varaa öljyyn, kun ei tiedä mikä sen hinta jatkossa on"
 Mies rakensi kotiinsa erikoisen lämmitysjärjestelmän – kertoo säästäneensä yli 100 000 euroa: "Väitelleet tohtoritkaan eivät ymmärrä"
 Tampere houkuttelee ihmisiä luopumaan öljylämmityksestä – valtio tarjoaa vaihtajille selvää rahaa

Ilma-vesilämpöpumppujen suosio kuumenee ja hinnat nousevat – Seppo Vesteniuksen vanha öljykattila sai lähteä valtion avustuksen siivittämänä


Summary: Belmondon rooli Jean Luc Goddardin elokuvassa Viimeiseen hengenvetoon teki hänestä yhden uuden aallon keskeisistä näyttelijöistä.

Ranskalainen näyttelijä  Jean-Paul Belmondo  on kuollut 88 vuoden ikäisenä.
 Asiasta kertoi uutistoimisto AFP:lle hänen asianajajansa.
 Belmondo oli yksi sodanjälkeisen ranskalaisen elokuvan suurimmista tähdistä.
 Belmondo nousi maineeseen Ranskan elokuvan uuden aallon harjalla. Hän esitti miespääosaa  Jean-Luc Godardin  elokuvassa  Viimeiseen hengenvetoon  ( À bout de souffle , 1960).
 Belmondosta tuli yksi Ranskan suosituimmista näyttelijöistä. Hän esiintyi lukuisissa suosituissa komedioissa ja trillereissä.

AFP: Ranskalaisen elokuvan suuri tähti Jean-Paul Belmondo on kuollut


Summary: Havainnot rotista ovat lisääntyneet runsaasti viimeisen vuoden aikana Jyväskylässä. Tuholaistorjujalle tulee jatkuvasti tehtäviä yksityisten kiinteistöjen ja taloyhtiöiden pihoille.

Jyväskylän rottaongelmasta on puhuttu vuoden päivät. Tästäkin huolimatta näistä haittaeläimistä tehdään edelleen runsaasti havaintoja. Kaupungin ympäristöterveystarkastaja  Vesa Ilmola  summaa, että rottia koskevia yhteydenottoja tulee useita viikossa.
 Uutena piirteenä Ilmola kertoo sen, että monet rottahavainnot tehdään nyt päiväsaikaan.
 – Se kertoo, että populaatiot ovat isoja. Yleensä rotta liikkuu öisin, Ilmola toteaa.
 Vesa Ilmola kertoo tehneensä kyseisiä hommia 30 vuotta, eikä ole aikaisemmin urallaan törmännyt vastaavaan rottahavaintotulvaan. Kaupunkilaiset ovat lähettäneet ympäristöterveystarkastajille jopa videoita, joissa rotat kiipeävät puussa oleville lintujen ruokintapaikoille.
 Rottahavaintojen lisääntymisen syy on selkeä. Suurin yksittäinen selittävä tekijä on lintujen ruokinta, varsinkin holtiton sellainen.
 – Liian paljon näkee edelleen sitä, että lintuja ruokitaan maahan. Tässä tilanteessa, kun rottaongelma on ihan todellinen, siitä pitäisi ehdottomasti luopua, Ilmola summaa.
 Keski-suomen tuholaistorjunnan desinfektori  Tapani Saikkonen  kertoo, että iso osa rottien hävitystehtävistä on taloyhtiöiden takapihoilla, lähellä lintujen ruokintapaikkoja.
 – Tällä hetkellä meillä on neljä tapausta pelkästään keskusta-alueella, joissa rottia hävitetään taloyhtiöiden alueelta, Saikkonen kertoo.
 Mitä rottaongemalla on tehtävissä? Miksi ongelma on Jyväskylässä, kun varmasti muissakin kaupungeissa lintuja ruokitaan kaupunkialueilla?
 Seuraa suoraa lähetystä klo 12.30 alkaen erään jyväskyläläisen taloyhtiön läheisyydestä, jossa rottaongelmaan on puututtu.
 Rotista keskustelemassa ovat tuholaistorjuja Tapani Saikkonen sekä Jyväskylän kaupungin ympäristöterveystarkastaja Vesa Ilmola.

Katso suorana klo 12.30: Onko rottaongelma tullut jäädäkseen Jyväskylään? – Keskusta-alueella liikkuu rottia nyt myös päiväsaikaan


Summary: Vaikutuksissa näkyy suuria vaihteluja. Puolet alan yrityksistä sai viime vuonna kasaan vain neljänneksen edellisvuoden tuloksesta.

Elinkeinoelämän tutkimuslaitos Etlan selvityksen mukaan koronakriisi ja koronarajoitukset ovat murentaneet tapahtuma-alan kannattavuutta rajusti. Alan yhteenlaskettu liikevaihto Suomessa putosi yli viidenneksen ja kannattavuus romahti 65 prosenttia.
 Puolet alalla jatkavista yrityksistä sai viime vuonna kasaan vain neljäsosan edellisvuoden tuloksesta.
 Etlan tutkimus "Tapahtuma-alan rooli Suomen taloudessa" koskee kuitenkin vain alalla jatkaneita yrityksiä, joten koronakriisin vaikutukset alaan ovat todennäköisesti vielä arvioitua suuremmat, toteavat raportin tehneet tutkimusjohtaja  Jyrki Ali-Yrkkö  ja tutkija  Mika Pajarinen . Lopettaneita yrityksiä ei saatu vertailuun mukaan.
 Tapahtuma-ala tuotti vuonna 2019 vähintään 1,2 prosenttia Suomen bkt:sta. Alan lähes 10 000 yritystä työllistivät 15 000–20 000 ihmistä. Osuus yrityssektorin työllisyydestä oli prosentin luokkaa ja arvonlisästä hieman alle sen.
 Koronapandemia aiheutti alalle rajun iskun. Konsertit, teatterit, urheilutapahtumat, konferenssit ja messut joutuivat rajoitusten kohteeksi, ja ihmiset välttivät oma-aloitteisesti kokoontumisia. Tarkkaa kuvaa kansantaloudellisesta merkityksestä on vaikea saada, koska alalla on monenlaisia toimijoita. Ainakin puolet tapahtuma-alan arvonlisästä ja työllisyydestä syntyy muissa organisaatioissa kuin voittoa tavoittelevissa yrityksissä.
 Valtion tuki ei paikannut menetyksiä kokonaan
 Koronakriisin ja -rajoitusten vaikutukset eivät kuitenkaan ole iskeneet koko alaa vastaan samalla lailla. Alan yrityksistä 72 prosenttia sai nähdä kannattavuutensa alenevan. Toisaalta lähes kolmannes yrityksistä pystyi säilyttämään vuoden 2019 kannattavuutensa ja osa jopa kasvattamaan sitä hieman.
 – Vaikuttaisi siltä, että alan yritykset eivät ole koronakriisissä pystyneet alentamaan kustannuksiaan samassa suhteessa kuin liikevaihto on pienentynyt. Valtion tarjoamat mahdolliset rahalliset avustukset ja muut kustannustuet eivät ole kokonaan kompensoineet kysynnän laskua koronakriisissä, toteaa tutkimusjohtaja Ali-Yrkkö tiedotteessa.
 Eri alojen välillä on eroja, ja kovin isku kohtasi messujen ja kongressien järjestäjiä, ohjelmatoimistoja ja manageripalveluita. Varauspalvelut ja urheilutoiminta selvisivät pienemmin vaurioin.

Etla selvitti: Korona runteli tapahtuma-alaa rajusti


Summary: Yli 60-vuotiaiden yksinäisyyden kokemukset näyttävät olevan yhteydessä ainakin huonoon terveydentilaan, avuntarpeeseen arjessa, yksin asumiseen ja korkeaan ikään.

Noin puolet yli 60-vuotiaista suomalaisista on päivittäin tai lähes päivittäin yhteydessä omaan perheeseen tai lähisukulaisiinsa, ilmenee Eläkeliiton teettämästä kyselytutkimuksesta.
 Vastaajista 85 prosenttia on yhteydessä perheeseen tai lähisukulaisiin vähintään kerran viikossa. Kerran tai kahdesti kuussa yhteyttä pitää noin kymmenen prosenttia ja tätä harvemmin noin neljä prosenttia. Tutkimusraportissa kerrotaan, että tulokset ovat samansuuntaisia kuin edellisessä vuonna 1998 tehdyssä kyselyssä.
 Sitä vastoin yli 60-vuotiaiden yhteydenpito ystäviin näyttää vähentyneen edellisestä kyselystä. Vastaajista noin 60 prosenttia on ollut yhteydessä ystäviinsä vähintään kerran viikossa, kun aiempina vuosina vastaava osuus on ollut yli 70 prosenttia.
 – Perheen ulkopuolisten sosiaalisten kontaktien vähenemiseen on voinut vaikuttaa vuonna 2020 alkanut koronaepidemia, Eläkeliiton +60-barometrissä arvioidaan.
 Tutkimuksen toteutti huhti-toukokuussa Tutkimustie Oy. Kyselyyn saatiin 1 075 vastausta vuosina 1930–1960 syntyneiltä suomalaisilta.
 Koronaepidemia näkyy
 Kyselyyn vastanneista noin yhdeksän prosenttia kertoi kokevansa yksinäisyyttä usein, viikoittain tai päivittäin. Yksinäisyyden kokemukset näyttävät olevan yhteydessä ainakin huonoon terveydentilaan, avuntarpeeseen arjessa, yksin asumiseen ja korkeaan ikään.
 Tutkimusraportin mukaan samat päätelmät havaittiin jo vuoden 1998 tutkimuksessa. Uutta kuitenkin on, että aiempaa useampi ei osannut vastata siihen, kuinka usein he tuntevat itsensä yksinäiseksi.
 – Tämä tulos voisi viitata siihen, että koronaepidemia näkyy tuloksissa epävarmuutena, raportissa sanotaan.
 – Vaikka yksinäisyydentunne ei ole säännöllisenä lisääntynyt verrattuna 1990-luvun tuloksiin, vastaajat tunnistivat itsessään sen, että yksinäisyys on lisääntynyt: jopa viidesosa vastaajista kokee yksinäisyyden lisääntyneen koronaepidemian seurauksena. Tämä liittynee sosiaalisten kontaktien välttämiseen ja vähenemiseen poikkeusolojen aikana.
 Eläkeläisiä, ei vanhuksia
 Kyselytutkimuksessa selvitettiin myös muun muassa sitä, mikä vastaajien mielestä on heitä itseä parhaiten kuvaava ilmaisu. Tarjolla oli kahdeksan vaihtoehtoa ja lisäksi oli mahdollisuus esittää jokin muu nimitys.
 Suosituimmaksi nimitykseksi nousi kyselyssä eläkeläinen, jota pitää parhaana ilmaisuna noin 58 prosenttia kaikista vastanneista yli 60-vuotiaista. Seniorikansalaista suosii 15 prosenttia, ikääntynyttä ihmistä yhdeksän prosenttia ja ikäihmistä kuusi prosenttia.
 Tutkimusraportinn mukaan tuloksissa näkyy muutos: vastanneista 61–80-vuotiaista ilmaisua eläkeläinen kannattaa nyt lähes kaksi kolmesta, kun 1990-luvun kyselyissä termi sai kannatusta vain alle kolmannekselta. Kyselyn tulosta voi ainakin osin selittää se, että 1990-luvulla vastaajia oli pyydetty arvioimaan yleisesti 61–80-vuotiaille ja yli 80-vuotiaille sopivinta ilmaisua. Vuoden 2021 kyselyssä selvitettiin sen sijaan, millä ilmaisulla henkilö itse kutsuisi itseään.
 – Erilaisten ikään tai ikääntymiseen liittyvien termien suosio on vastaavasti selvässä laskussa: 61–80-vuotiaista enää 16 prosenttia kannattaa ilmaisuja ikääntyneet ihmiset, ikäihmiset tai iäkkäät ihmiset, kun se 1990-luvulla sai kannatusta noin 40 prosentilta. Käsite seniorikansalainen sai suurin piirtein yhtä paljon tukea (15 prosenttia) kuin vuonna 1998, tutkimusraportissa kerrotaan.
 – Yli 60-vuotiaista aniharva haluaisi kutsua itseään vanhukseksi tai vanhaksi ihmiseksi ja yli 80-vuotiaistakin vain kahdeksan prosenttia. Vuoden 1998 barometrissa sen sijaan yli 80-vuotiaita olisi kutsuttu useimmiten juuri vanhukseksi tai vanhaksi ihmiseksi (43 prosenttia).

Yli 60-vuotiaiden yhteydenpito ystäviin näyttää vähentyneen – koronaepidemia lisännyt yksinäisyyttä


Summary: Valmennus on skeittauksessa uusi ja vieras asia eikä laji ole valmennettavissa samoin kuin yleisurheilu. Skeittilinjan valmentajat mieltävät itsensä enemmän mentoreiksi tai tutoreiksi.

Tampereella Sammon urheilu- ja viestintälukion skeittilinjalla on otettu ensiaskeleet tänä syksynä. Skeittilinja on Suomen ensimmäinen ja opintonsa aloittaneita on yhdeksän. Lajia harjoitellaan ympäri vuoden.
 – Ruotsissa Malmössä tällainen skeittilinja on toiminut jo vuodesta 2005, kertoo skeittilinjan koordinaattori  Teemu Grönlund .
 Skeittilinjalaiset opiskelevat normaalin lukion oppimäärän. Painotus on taideaineissa, audiovisuaalisessa viestinnässä sekä tapahtumajärjestämisessä. Audiovisuaalisuus, eli valokuvaus ja videoiden tekeminen on olennainen osa skeittikulttuuria.
 – Jos joku haluaa painottaa enemmän kilpaurheilupuolelle, tällöin on mahdollista hyödyntää urheiluakatemian tukea. Mutta kilpaurheilu on vain yksi pieni osa skeittausta, Grönlund alleviivaa.
 Skeittilinjan toiminta painottuu vahvasti Hiedanrannan skeittihalliin, joka on kansainvälisestikin tunnettu ja arvostettu paikka. Kuvassa koordinaattori Teemu Grönlund. Timo Turpeinen / Yle
 – Selkeästi tätä nyt aloittanutta porukkaa kiinnostaa koko skeittikulttuuri. Siihen kuuluu esimerkiksi kaupunkikulttuurin kehittäminen, yhteisöllisyys ja tapahtumat. Ja muoti!
 Grönlund ei pidä ollenkaan mahdottomana sitä, että linjalaisista joku tai jotkut tuovat markkinoille uusia muotisuuntia.
 – Skeittaajat ovat aina olleet etulinjassa keksimässä muotisuuntia ja parin vuoden kuluttua sitä suuntaa on näkyvillä kauppaketjujen näyteikkunoissa.
 Hiedanranta keskiössä
 Grönlund on Pirkanmaan Kaarikoirat ry:n puheenjohtaja ja hän on ollut hankkeessa mukana alusta saakka. Ammatiltaan Grönlund tutkija sekä biologian ja maantieteen opettaja.
 Taustajoukoissa ovat olleet Tampereen kaupunki ja Sammon urheilu- ja viestintälukion rehtori  Tuija Ylöniemi . Yhteistyötä on tehty myös Olympiakomitean ja Tampereen Urheiluakatemian kanssa.
 Skeittilinjalaiset harjoittelevat Suomen suurimmassa betonisessa skeittihallissa Tampereen Hiedanrannassa. Halli on harrastajien itsensä rakentama.
 – Tämä on ollu kyllä pitkä haave ja unelma. Kyllä se höllii todella paljon, että homma on nyt saatu käyntiin, Grönlund sanoo.
 Hän painottaa, että sisältöjä suunnitellaan oppilaiden mielenkiinnon mukaan.
 – Hiedanrannan ympäristö inspiroi varmasti jokaista kehittämään omia vahvuusalueitaan, mitä ne ikinä ovatkaan. Tänä päivänä lukio-opiskelu on työlästä ja aikaavievää, tämä on vastapaino sille.
 "Mä haluun vaan skeittaa"
 Yhdeksän kuukautta skeittausta harrastanut  Oona Kaskinen  muutti Turusta Tampereelle skeittilinjan perässä.
 – Halusin varmistaa, että koulun ohella pystyn harrastamaan lajia mahdollisimman paljon.
 Oona Kaskinen on kiinnostunut myös Tampereen kaupunkikulttuurin kehittämisestä.  Timo Turpeinen / Yle
 Ruu Ahlstedt  on kotoisin Fiskarsista. Hän alkoi skeitata tosissaan puolitoista vuotta sitten.
 – Skeittaan joka ikinen päivä. Otan lajin tosissani, koska tämä on se mitä haluan tehdä.
 Tarkoittaako tämä siis ammattilaiseksi tähtäämistä?
 – Mulla ei ole mitään tavoitetta, että haluaisin vaikka ammattiskeittariksi. Haluan vaan skeitata niin paljon kuin pystyn ja kehittyä siinä niin paljon kuin pystyn.
 Ruu Ahlstedt haki skeittilinjalle äidin suosituksesta. Toinen vaihtoehto oli Torkkelin kuvataidelukio Helsingissä.  Timo Turpeinen / Yle
 Kaskisen tavoitteena on taitojen kehittyminen.
 – Haaveilen oppivani uusia temppuja – sellasia, joita olen haaveillu tekeväni. Ja haluaisin näyttää ihmisille, että skeittaus on hyvä juttu eikä vaan sitä, että voi ei, kova ääni kuuluu kadulta.
 – Mä haluun vaan skeittaa ja päästä koulusta hyvillä arvosanoilla, Kaskinen summaa.
 Valmennus uusi asia Suomessa
 Ohjattua skeittausta on linjalaisilla kaksi kertaa viikossa. Linjalla on kaksi valmentajaa, ammatitason skeittaajat  Jussi Korhonen  ja  Samu Karvonen . Korhonen on opiskellut liikuntaneuvojaksi ja Karvonen viimeistelee ammattivalmentajan tutkintoa Varalassa.
 Korhonen on skeitannut yli 30 vuotta ja luonut myös kansainvälistä uraa. Hänellä on kilpaurheilijan status, mikä on Suomessa harvinaista.
 Karvonen on edistänyt skeittikulttuuria monipuolisesti, esimerkiksi luomalla brändejä. Hän on yksi tunnetuimmista lajin edustajista Suomessa.
 – Olisi niin paljon kerrottavaa ja infoa, mitä haluaisin työntää näille opiskelijoille. Haluan jakaa oppejani eteenpäin, Karvonen sanoo.
 Korhonen toteaa, että joidenkin mielestä hän voi olla liian vanha näihin hommiin.
 – Ikä näkyy siinä, että näistä leikeistä palautuminen vie pidemmän aikaa. Aina kun hyppään laudan päälle, olen 14-vuotias. Ja näiden lukiolaisten kanssa tunnen olevani monessa asiassa samalla viivalla.
 Samu Karvonen ja Jussi Korhonen ovat skeittauksen ammattilaisia. "Nyt olemme ammattiopettajia, mutta lajin sisällä voit olla ammattilainen monella tapaa."  Timo Turpeinen / Yle
 Karvonen toteaa, että skeittauksen valmennus on uusi ja vieras asia Suomessa. Laji ei ole valmennettavissa siten kuin vaikka yleisurheilu.
 Aikanaan hänellä ei ollut ketään, joka olisi kertonut ajatuksiaan tai jakanut oppejaan. Nyt hän voi olla sellainen skeittilinjalaisille.
 – Valmentaja on sananakin vähän vieras. Enemmänkin olemme mentoreita tai tutoreita.
 Ammattiskeittari vai skeittauksen ammattilainen?
 Skeittauksessa ammattilaisuus ei ole kiinni lajitaituruudesta. Karvosen mukaan ammattilainen voi olla monella tapaa. Lajin sisällä voi olla ammattivalokuvaajana, tapahtumatuottajana tai paikallisseuran ammattilaisena, joka on rakentamassa skeittiparkkeja ja viemässä lajia eteenpäin.
 – Mehän annamme ja näytämme nyt niitä mahdollisuuksia, mitä lajin sisällä voi tehdä samalla, kun nauttii harrastamisesta.
 Korhonen lisää, että nykypäivänä vaihtoehtoja on onneksi paljon.
 – Pitkään työ oli pelkkää mallintyötä ja muotiedustusta ja vain harva saattoi saada kilpaurheilijan uran. Oheiskrääsä oli se mikä elätti.
 Millaisia nuoria aikuisia valmentajat haluaisivat nähdä lukiovuosien jälkeen?
 – Ilmaisu- ja liikuntataitoisia. Sellaisia, jotka uskaltavat kokeilla rajojaan – muutenkin kuin auktoriteettien suhteen, Jussi Korhonen sanoo.

Suomen ensimmäinen lukion skeittilinja aloitti Tampereella – oppilaista ei valmenneta huippuskeittaajia vaan skeittikulttuurin moniosaajia


Summary: Sosiaalisessa mediassa on julkaistu kuvia, joissa näkyy Talibanin taistelijoita Panjshirin kuvernöörin päämajan edessä. NRF-joukot tunnustivat aiemmin kärsineensä merkittäviä tappioita Panjshirin laakson taisteluissa.

Afganistania hallitseva Taliban on saanut koko Panjshirin laakson hallintaansa, sanoi maanantaina äärijärjestön tiedottaja  Zabihullah Mujahid.
 Pääkaupunki Kabulin pohjoispuolella sijaitseva Panjshir on ollut Talibania vastustavien NRF-joukkojen viimeinen linnake.
 Sosiaalisessa mediassa on julkaistu kuvia, joissa näkyy Talibanin taistelijoita Panjshirin kuvernöörin päämajan edessä.
 Vastarintajoukkojen johtaja  Ahmad Massoud  ei ole toistaiseksi kommentoinut asiaa.
 Silminnäkijät kertoivat uutistoimisto AP:lle, että tuhannet talibanit valtasivat kahdeksan Panjshirin piirikuntaa viime yön aikana.
 NRF-joukot tunnustivat aiemmin kärsineensä merkittäviä tappioita Panjshirin laakson taisteluissa.
 NRF halukas neuvottelemaan rauhasta
 Taliban sanoi sunnuntaina, että järjestön taistelijat ovat päässeet Panjshirin laakson pääkaupunkiin Bazarakiin ja vallanneet sitä ympäröivät alueet.
 Massoud ilmoitti Facebookissa, että hän on valmis neuvottelemaan rauhasta Talibanin kanssa.
 Massoud sanoi, että NRF lopettaa taistelun, jos Taliban lopettaa hyökkäyksensä sekä joukkojen siirtämisen Panjshiriin ja viereisessä maakunnassa sijaitsevaan Andarabiin.
 Taliban ei ole toistaiseksi vastannut neuvottelutarjoukseen.
 The National Resistance Front of Afganistan -joukot (NRF) koostuvat Massoudille uskollisista taistelijoista sekä Afganistanin asevoimien rippeistä, jotka vetäytyivät Panjshirin laaksoon Talibanin noustua valtaan Afganistanissa elokuussa.
 Afganistanilaisten tiedotusvälineiden mukaan uskonoppineet olivat aiemmin kehottaneet Talibania hyväksymään sopimuksen Panjshirin taisteluiden lopettamiseksi.
 NRF vahvisti sunnuntaina, että joukkojen päätiedottaja  Fahim Dashti  ja kenraali  Abdul Wudod Zara  olivat kuolleet taisteluissa.
 Dashti oli yksi merkittävimmistä tiedonlähteistä Panjshirissa. Hän julkaisi Twitterissä runsaasti viestejä, joissa hän vannoi vastarinnan jatkuvan.
 Lue lisää:
 Afganistanissa puoli miljoonaa ihmistä voi lähteä pakoon loppuvuonna – Pakistanin lähettiläs Ylelle: Älkää jättäkö meitä hoitamaan tilannetta yksin
 Talibania pidettiin vuosia terroristijärjestönä, mutta nyt se palaa valtion johtoon – "Yhden terroristi on toisen vapaustaistelija"
 Afganistanin sodasta tuli millenniaalien Vietnam – ensin sota ei tuntunut missään, mutta sitten Elijah Bales meni rikki

Taliban sanoo vallanneensa koko Panjshirin laakson – vastarintajoukkojen johtaja ehdotti rauhanneuvotteluja


Summary: Tällä hetkellä Helsingin pinta-alasta viheralueita on vielä noin 40 prosenttia, mutta määrä vähenee koko ajan rakentamisen myötä.

Miltä tuntuu, kun tuttu lähimetsä katoaa? Paikka, jossa on voinut hiljentyä kiireisen työpäivän jälkeen.
 Evelina Lorek , 36, on pitkään hiljaa. Lopulta hän puhkeaa kyyneliin.
 – Ihana rauhoittumispaikkani muuttui ahdistavaksi. Kun siellä käveli, ajattelin turvapaikkani tuhoutuvan. En pystynyt enää käymään metsässä, koska siellä alkoi itkettää.
 Lorek puhuu  Matokallion metsäalueesta  Helsingin Myllypurossa. Sinne on tarkoitus rakentaa jääurheilukeskus. Hallin alta raivataan noin 6 000 kuorma-autolastillista kalliota ja noin kolme hehtaaria metsää.
 Nina Karisalo muutti arvometsän ääreen, mutta sai pian yllättyä aiemmin laadituista rakennussuunnitelmista – pikaluisteluhalli on jyräämässä lähiluonnon
 Liikunta- ja hyvinvointialan yrittäjänä työskentelevä Lorek asui viisi vuotta Myllypurossa ja viihtyi siellä perheineen hyvin. Lähimetsän katoaminen ahdisti kuitenkin niin paljon, että jotain oli tehtävä.
 Nyt hän istuu Rovaniemellä uudessa asunnossaan, jossa osa muuttolaatikoista odottaa vielä purkamista. Perhe muutti pois Helsingistä reilu viikko sitten.
 Tai kuten Lorek itse sanoo: he äänestivät jaloillaan.
 Lähimetsän kohtalo herätti
 Huoli lähimetsän katoamisesta oli ympäristöherätys Lorekille. Omien sanojensa mukaan hän oli elänyt siihen asti tavallista yrittäjän ja perheellisen elämää.
 Vajaa vuosi sitten hän alkoi aktiivisesti etsiä tietoa siitä, miten Helsingissä kaavoitetaan ja rakennetaan. Hän ajatteli, että voisi vielä pelastaa rakkaan lähimetsänsä.
 Uusi rakentamista määrittelevä  Helsingin yleiskaava  tuli voimaan loppuvuodesta 2018. Sen tavoitteena on kaupunkirakenteen tiivistäminen.
 Tarkkaa tietoa ei ole olemassa siitä, miten paljon viheralueille on rakennettu parin viimeisen vuoden aikana.
 Helsingin teettämien  selvitysten  mukaan viheralueet peittävät tällä hetkellä noin 40 prosenttia kaupungin pinta-alasta.
 Vaikka kaava suojelee laajoja viheralueita ja Helsingin edustan saaria rakentamiselta, niin käytännössä viheralueiden määrä vähenee tulevina vuosina lisärakentamisen vuoksi.
 Uuden yleiskaavan toteutuessa viheralueita on arviolta jäljellä yli 30 prosenttia pinta-alasta. Jokainen voi itse arvioida, onko tämä paljon vai vähän.
 Evelina Lorek kuvattuna lähimetsässään Matokalliolla toukokuussa. Evelina Lorekin kotialbumi
 Lorekin mielestä yhtään viheraluetta ei saisi enää uhrata rakentamiselle. Hän käynnisti adressin keruun, jossa vaadittiin Matokallion metsän säästämistä. Nimensä adressiin laittoi kerääjien mukaan 1 400 asukasta.
 Asetelma on tuttu. Rakasta lähimetsää puolustavat asukkaat vastaan kasvottomat virkamiehet.
 Kaava suojelee vihersormia
 Helsingin kaupungin rakentamisesta vastaavat virkamiehet kokevat tekevänsä työtä lähiluonnon säilyttämiseksi. He puhuvat kaupungin  vihersormista , joita yleiskaava suojelee. Alla oleva kuva näyttää, mitä he tarkoittavat.
 Vihersormet ovat luontoalueita, jotka jatkuvat Helsingin rajoilta kaupungin edustan saarille asti.  Helsingin kaupunki, Kartta: Jyrki Lyytikkä / Yle
 Yleiskaava ei ota kantaa yksittäisen lähimetsän rakentamiseen tai rakentamatta jättämiseen.
 Kun kaupungin maankäytöstä vastaavat sanovat yleiskaavan suojelevan Helsingin luontoa, niin tutun lähimetsän puiden kaatamista katsovan asukkaan voi olla vaikea nähdä tätä ympäristön suojeluna.
 Uusi yleiskaava ei myöskään kumoa aiemmin kaavoitettuja rakennushankkeita kuten Matokallion jäähallia. Lorekin on mahdoton ymmärtää, miksi vanhoja päätöksiä ei voida kumota.
 Jääurheilukeskuksen kaava oli hyväksytty jo vuonna 2007. Hallin rakentaminen oli vain viivästynyt vuositolkulla.
 Lorek kertoo käyneensä läpi tunteita järkytyksestä suruun, kun asia selvisi hänelle.
 – Aika itkuinen olin sen päivän. Kyllä se otti koville.
 Helsingin kaupungin maankäyttöjohtaja  Rikhard Manninen  sanoo, että oikea aika vaikuttaa asiaan olisi ollut silloin, kun kaava valmisteltiin.
 – Kaavoittajan täytyy olla linjakas. Jos joku asia on päätetty, siitä ei lähdetä enää pakittamaan.
 Uuden kaavan tekeminen kestää yhdestä kahteen vuotta, ja se tarkoittaisi lisäkuluja. Uusi paikka tarkoittaisi myös muutoksia hallin rakennussuunnitelmaan, ja sekin maksaa.
 Evelina Lorek ymmärtää perustelut, mutta hänen mielestään juuri rakentamisen perusperiaatteita pitäisi nyt muuttaa, koska ilmastonmuutoksen takia emme voi tehdä enää asioita kuten tähän asti.
 Hänen tekemien selvitysten mukaan Vuosaaresta löytyisi jäähallille tyhjä tontti, mutta asemakaavan muuttaminen tarkoittaisi rakentamisen viivästymistä.
 – Se tuntuu kauhealta, että on miljoonia vuosia vanha kallio. Sitten tulee ihminen, joka ei voi odottaa yhtä tai kahta vuotta.
 "Kuin olisi lähtenyt 200 kiloa harteilta", kuvailee Lorek oloaan muuton jälkeen Rovaniemelle. Antti Mikkola / Yle
 Ilmastoahdistus pakotti tekoihin
 Ympäristöherätyksen saanut Lorek kärsi alkuvuoden ilmastoahdistuksesta. Yöstä saattoi kulua pari tuntia valveilla.
 – Joutui tosissaan keskittymään hengittämiseen, että sai kehon rauhoitettua ja nukahdettua uudelleen.
 ”Olin vihainen, pettynyt ja katkera” – ympäristöahdistus voi olla lamauttavaa, mutta tuskan voi muuttaa toivoksi ja toiminnaksi
 Ahdistus johti myös tekoihin.
 Viime kevään kuntavaaleissa hän lähti Ympäristöliike Helsingin ehdokkaaksi. Ensimmäistä kertaa vaaleissa ehdokkaana ollut Lorek sai  111 ääntä . Kannatus yllätti hänet iloisesti, vaikka hän ei tullut valituksi valtuustoon.
 Liikkeen ehdokkaita yhdistää halu suojella Helsingin lähiluontoa kaupungin lisärakentamiselta.
 Lorekin mielestä Helsinkiin rakennetaan liikaa uusia asuntoja. Entinen pormestari Jan Vapaavuori on puhunut  tästä  myös Twitterissä ja viimeksi  Helsingin sanomien haastattelussa .
 – Nyt on ollut monta vuotta sellainen hypetys päällä, että niitä asuntoja tarvitaan ihan hirveästi. Tosiasiassa Helsinki on ollut tänä vuonna muuttotappiollinen, sanoo Lorek.
 Alkuvuonna Helsinki  menetti asukkaita  noin 1 400 ihmisen verran.
 Evelina Lorek sanoo, että hänen on nyt helpompi olla, kun hän muutti Rovaniemelle. Lapsetkin ovat viihtyneet uudessa päiväkodissa, ja it-alalla työskentelevä puoliso pystyy tekemään töitä etänä Rovaniemeltä käsin.
 Rovaniemen keskustaan on matkaa viitisen kilometriä. Lorek katsoo ikkunasta ulos uuden kotinsa takana kasvavaa metsää.
 – Ihanaa, kun näkee vihreää.
 Voit keskustella Helsingin rakentamisesta ja viheralueista tiistaihin 7. syyskuuta kello 23:een asti.
 Lue myös:
 Metsäkoneet saapuivat Helsingin keskuspuistoon – Pirkkolan hallihanketta kritisoivat ryntäsivät paikalle, ja työt keskeytyivät hetkeksi
 “Onhan se ikävää, jos omalle pihalle ei aurinko enää paista” – omakotialueen kylkeen suunnitellut tornitalot yllättivät espoolaisen naapuruston

Evelina Lorek, 36, ahdistui, kun Helsinki kaataa metsiä rakentamisen tieltä – muutti satojen kilometrien päähän, jotta saa katsoa ikkunasta puita


Summary: Kerromme päivän uutiset ja puheenaiheet nopeasti.

Suomen talouden kohtalonkysymykseksi ovat nousemassa investoinnit
 Yritykset ja julkinen sektori investoivat nyt vähemmän kuin kilpailijamaissa. Se heikentää Suomen kilpailukykyä ja talouskasvua. Investointien avulla tuottavuus paranisi ja talous voisi kasvaa kestävästi.  Kokosimme ydinasiat grafiikoiksi.
 Poliisi elää jo nyt yli varojensa – selvitimme, mihin määrärahat menevät
 Poliisin ensi vuoden budjetti uhkaa jäädä 35–40 miljoonaa euroa alijäämäiseksi, mikäli budjettiriihessä ei muutoksia tule. Poliisi työskenteli Helsingissä koronarajoitusten vastaisessa mielenosoituksessa 1. toukokuuta. Henrietta Hassinen / Yle
 Poliisin määrärahat ovat viime vuosina nousseet, mutta virkavalta valittelee niukkoja resursseja. Budjettiriihestä on tulossa lisää kylmää vettä niskaan. Kulut kasvavat yhä enemmän, koska  uusiin uhkiin ei voi vastata vanhoilla konsteilla . Isona riippakivenä ovat myös surkeassa kunnossa olevat poliisitalot.
 Robottiautot tekevät tuloaan, mutta läpimurtoon menee vielä kauan
 Ohjelmistoyritys Unikien toimitusjohtajan Seppo Kuulan mukaan vuonna 2023 valmistetuissa autoissa avusteisen ohjaamisen kyky tulisi jo olemaan standardina. Kimmo Gustafsson / Yle
 Autoteollisuuden kehittyessä elokuvista tuttu science fiction tulee  koko ajan lähemmäksi tavallista kuluttajaa . Autoilija saa odottaa vielä vuosia itsestään liikkuvia ja keskenään keskustelevia autoja myyntiin, mutta teollisuuden tarpeisiin kehitetyt mallit edistävät kehitystä.
 Alan asiantuntijat arvelevat, että pysäköinti parkkihalleissa muuttuu tulevien vuosien aikana radikaalisti itsestään tai kauko-ohjauksella kulkevien autojen lisääntyessä. Suomalainen Unikie esittelee automaattista pysäköintiratkaisuaan maanantaina Saksassa alkavilla IAA Mobility 2021 -messuilla.
 YK:n arvio: puoli miljoonaa afganistanilaista pakenee vuoden loppuun mennessä
 Afganistanilaispakolaisilla oli leiri jalkakäytävällä UNHCR:n toimiston lähellä Indonesian Jakartassa 3. syyskuuta. Mast Irham / EPA
 Afganistanista ei vielä ole lähtenyt suuria määriä pakolaisia Pakistaniin. Tilanne voi kuitenkin muuttua nopeasti, ja YK:n pakolaisjärjestö UNHCR epäilee puolen miljoonan afganistanilaisten lähtevän loppuvuoden aikana pakoon, entisten miljoonien lisäksi.
 Pakistanin Tukholman-suurlähettiläs  Zahoor Ahmed   pitää tilannetta arvaamattomana  ja toivoo, ettei kansainvälinen yhteisö jätä Afganistanin naapurimaita hoitamaan tilannetta yksin.
 Uusi viikko tuo lämpimämpää säätä
 Yle
 Alkuviikosta sää hiukan lämpenee koko maassa. Samalla lännestä myös kulkeutuu hajanaisia sateita.
 Lue lisää säästä  Ylen sääsivuilta .

Herätys: Suomalaisyritykset eivät investoi tarpeeksi uuteen, poliisi elää yli varojensa, autot kehittyvät kohti science fictionia


Summary: Yhä useammin ihmiset haluavat kuluttaa palveluja ja hakevat mieluummin elämyksiä kuin materiaa. Tavaraa on monen kaltaiseni mielestä jo liikaa, ja siitä on kadonnut omistamisen ilo, miettii tietokirjailija Asta Leppä.

Kolumni Kolumneja kirjoittaa laaja joukko Ylen ulkopuolisia tekijöitä. > Kaikki kolumnit löydät täältä > Ykkösaamussa kuullut kolumnit Areenassa ja podcasteina
 Tämä voi kuulostaa ikävältä monen yrittäjän korviin, mutta valitan: olen jo monta vuotta vihannut kaupassa käyntiä. Enkä ainoastaan ruokakaupassa, vaan myös vaate- ja muissa kaupoissa luuhastelua, toisin sanoen “shoppailua”. Nettikauppakaan ei saa minua kiljumaan riemusta.
 Ylipäätään ajatus uusista tavaroista, vaatteista, koriste-esineistä ja huonekaluista saa minut ahdistumaan.
 Tunnetta ei helpota se, että esimerkiksi vaatteita on tarjolla aivan järjetön määrä, etenkin netissä, tai että kodinelektroniikan osto tuntuu yhä riskialttiimmalta – minulla on käynyt uskomattoman huono tsägä laitteiden kanssa.
 Ehkä inhoni on osaksi sopeumaa vaappuvaan taloudelliseen tilanteeseeni, jossa ei ole juuri varaa koreilla sekä ekologisen sanoman alitajuista perillemenoa: ei kiitos enää lisää paskaa kaatopaikoille ja maailman valtameriin.
 Pahalta tuntuu sekin, että monen aiemmin luotettavan merkkituotteen laatu on vajonnut pohjamutiin. Joten ostitpa halpaa tai kallista, ikinä et voi olla varma, kestääkö tuote.
 Mutta on kolmaskin selitys.
 Luulin   olevani “erilainen nuori”  (tai siis öh, viisikymppinen), mutta merkit ovat jo olleet kauan ilmassa. Jenkkilässä  palvelut ovat olleet suurin työllistäjä jo yli sata vuotta , ja bruttokansantuotteessa yksityinen palvelusektori ohitti tavaratuotannon toisen maailmansodan jälkeen.
 Suomessa kivuttiin  samoihin lukuihin huomattavasti myöhemmin, mutta nykyisin reilut 70 prosenttia työläisistä paiskoo hommia palvelualalla. Viime vuosikymmenellä myös kuluttaminen siirtyi  tavaroiden asemasta selkeästi enemmän palveluihin.
 Millenniaalien sukupolvi on ottanut asiakseen elämysten ja kokemusten, ylipäätään jonkinlaisen elämäntavan kuluttamisen.
 Muutos näkyy myös ympärillä, vaikkakaan ei yhtä konkreettisena kuin tavaratalon sisääntuloaulaan houkuttelevasti asetetut syksyn värejä mukailevat sohvatyynyt ja taas uuden sävyiset metalliset koristepeurat.
 Erityisesti millenniaalien sukupolvi (so. vuosina 1981-1996 syntyneet) on ottanut asiakseen elämysten ja kokemusten, ylipäätään jonkinlaisen  elämäntavan kuluttamisen .
 Tämä näkyi varsinkin kesällä, kun some täytti lukemattomista matkakuvista, joissa noustiin Kolin huipulle, sukellettiin Norjassa vuoristojärveen, surffattiin Hangossa, skoolattiin katajanhavuilla koristelluilla GT-laseilla, vietiin lapsia selkärepussa kansallispuistoon ja koiria suklaajäätelölle.
 Trendin myötä on syntynyt nippu aivan uudenlaisia yrityksiä kuten Airbnb, Über, Wolt ja vaikkapa Tinder – ja uusia tulee jatkuvasti lisää. Mielikuvitus on periaatteessa rajaton. Samalla perinteiset ostoskeskukset, tavaratalot ja ketjuvaateliikkeet kärvistelevät vaikeuksissa.
 Jenkkilässä on jo pitkään puhuttu  tavaratalojen kuolemasta : se mitä Stockmann Suomessa, sitä Macy’s ja J.C. Penney rapakon takana. Toki kaupan siirtyminen nettiin vaikuttaa.
 Tunnustan: rakastan elämyksiä itsekin . Tätä sodan jälkeinen vanhempieni sukupolvi ei aina ymmärrä, ovathan elämykset ja kokemukset näkymättömiä ja ohimeneviä – ja tuntuvat siis rahan haaskuulta. Kaiken katoavuuden ongelmaan on onneksi keksitty sosiaalinen media, jossa omia huippuhetkiä sopii mainostaa. Itsekin kehua retostelin juuri puolimaratonillani.
 Kun palveluala laajenee ja syvenee, tarkoittaa se konsumerististen lakien mukaan yhä uusien tarpeiden luomista. Ennen riitti kampaaja kerran kuussa, nyt tarjolla on myös säännöllisiä kulmakarva- ja tekoripsihoitoja sekä huulten täyttöä.
 Yhtä lailla voi ostaa syvähengitysoppaan, kodin järjestäjän, ajankäytön hallinnan, kasvojoogaohjaajan ja koirapsykologin palveluita. Erilaisia liikuntamuotoja kuten uusia jumppia syntyy niin hurjaa tahtia, etten pysy perässä.
 Keskellä erämaata odottaa matkanjärjestäjän turvallinen koskenlasku ja sen jälkeen kyyti lämmitetyssä tilataksissa suoraan kuumaan paljuun. Tikkua ei tarvitse laittaa ristiin.
 Uskotaanko, että kaupallinen valinnanvapaus johtaa myös yhä suurempaan henkilökohtaiseen vapauteen?
 Eikä tässä nyt mitään sinänsä pahaa ole. Arvatkaapa, törsäsinkö koskenlaskuun kesällä? Samalla mietin, miten pitkälle kehitys voi mennä, ennen kuin raja tulee vastaan. Vai onko niin, että jokaikinen elämänalue on kaupallistettavissa ja hyödynnettävissä? Uskotaanko, että kaupallinen valinnanvapaus johtaa myös yhä suurempaan henkilökohtaiseen vapauteen?
 Jälkimmäistä sopii miettiä tarkkaan.
 Ja   vielä  yksi asia.
 Palvelujen, elämysten ja oppien ostaminen maksaa paljon enemmän kuin kierros Tokmannilla. Ekologistakaan kaikki ei ole.
 Vähemmän voi olla enemmän, mutta se enemmän on järjettömästi kalliimpaa.
 Asta Leppä
 Kirjoittajan kymmenen vuotta vanhat retkeilyhousut ratkesivat kesällä, koska hän ei jaksanut eikä halunnut ostaa uusia.
 Kolumnista voi keskustella 7.9. klo 23.00 asti.

Asta Lepän kolumni: Vihaan shoppailua ja tässä syy, miksi


Summary: Suomalaisyrityksillä menee nyt paremmin kuin aikoihin, mutta tulevaisuudessa siintää jo ongelmia. Yritykset ja julkinen sektori investoivat vähemmän modernin talouden tarpeisiin kuin kilpailijamaissa. Se heikentää Suomen kilpailukykyä ja talouskasvua.

Velka, velka, velka. Kun hallituksen budjettiriihi käynnistyy tällä viikolla, velkaantuminen nousee taas julkiseen keskusteluun.
 Velka on politiikassa helppotajuinen termi, mutta julkisen talouden tasapaino ei ole talouspoliitikan suurin ongelma juuri nyt, monet asiantuntijat ja ekonomistit arvioivat.
 Vähintään yhtä tärkeä tulevaisuuden kannalta on hieman hankalampi asia eli investoinnit. Niillä vaikutetaan tuottavuuteen ja talouden kasvuun. Investoinnit liittyvät myös velkaantumiseen, sillä on olennaista, mitä velkarahalla tehdään.
 Työn tuottavuutta voidaan parantaa tehokkaimmin ottamalla käyttöön uutta teknologiaa tai keksimällä parempia tuotantotapoja ja tuotteita. Jos valtio ja yritykset eivät panosta esimerkiksi tutkimukseen ja digitalisaatioon, työn tuottavuus heikentyy.
 Mikä työn tuottavuus? Karkeasti ottaen tuottavuus mittaa, paljonko työntekijä saa aikaan tuotosta työtunnin aikana.
 Jos tuottavuus ei kehity, talouskasvu matelee. Talouskasvu taas on olennaista, jotta julkista velkaa saadaan maksetuksi pois.
 – Tarvitsisimme vallankumouksellisia uusia teknologioita esimerkiksi tekoälyssä tai robotisaatiossa. Paljon puhumme näistä, mutta syystä tai toisesta näistä saadut taloudelliset hyödyt ovat jääneet vielä pienemmiksi kuin on odotettu, Nordean pääekonomisti  Tuuli Koivu  kiteyttää.
 Samaa mieltä on OP:n pääekonomisti  Reijo Heiskanen .
 – Aineettomaan pääomaan ja tuotekehitykseen on panostettu aiempaa vähemmän, ja siksi on syntynyt vähemmän tällaista tuottavaa talouskasvua, Heiskanen sanoo.
 Työn tuottavuutta parantavilla investoinneilla olisi juuri nyt suuri merkitys, jotta talouskasvu jatkuisi korona-ajan jälkeenkin. Myös työ- ja elinkeinoministeriö sekä valtiovarainministeriö kiinnittävät budjettiriihen alla aiempaa enemmän huomiota investointien lisäämistarpeeseen.

 Suomi putosi maailman kärjestä
 Suomen taloudella menee nyt kovaa, ja kuluttajien luottamus on huipussaan. Yritykset ovat kansainvälisesti verraten erittäin hyvässä kunnossa.
 Ennusteiden mukaan talous kuitenkin hidastuu koronatoipumisen jälkeen jo runsaan vuoden kuluttua tasolle, joka ei ole julkisen talouden tulevaisuuden kannalta riittävää.
 Yksi suomalaisia murheenkryynejä on se, että täkäläiset yritykset investoivat vähemmän kuin niiden kannattavuuden perusteella voisi olettaa.
 Siinä missä investoinnit koneisiin ovat kasvaneet jo viime vuoden lopulta asti, tutkimus- ja kehittämispanostukset ovat Tilastokeskuksen mukaan vain vähentyneet.
 Suomi investoi koneisiin ja seiniin, kun esimerkiksi Ruotsi panostaa tietotekniseen osaamiseen. Siellä puhutaan kokonaan uudesta teollistumisen aikakaudesta. Esimerkiksi Pohjois-Ruotsissa  on käynnistetty  sadan miljardin euron investoinnit vihreään siirtymään.
 Suomi on pudonnut tutkimusmenoissa maailman paalupaikalta Nokian kännykkätuotannon romahdettua.
 – Olimme maailmassa aikoinaan ihan kärkeä T&K-intensiteetissä. Olemme yhä hyvää eurooppalaista tasoa, mutta pahimmista kilpailijoista olemme jääneet jälkeen, Elinkeinoelämän keskusliiton pääekonomisti  Penna Urrila  määrittelee.
 Ongelma on Euroopan yhteinen
 Yhdysvalloissa ja Kiinassa yritykset ja julkinen sektori investoivat nyt pandemian hellittäessä Eurooppaa enemmän.
 Edes EU:n talousveturin Saksan investoinnit eivät ole palanneet kasvu-uralle koronan jälkeen. Se tarkoittaa, että Kiina ja Yhdysvallat karkaavat tuottavuudessa yhä kauemmas Euroopasta.
 Eurooppa kärsi myös koronavuonna kilpailijoita pahemmin ulkomaisten investointien romahtamisesta.
 Eurooppalaiset investoinnit ovat Suomelle olennaisia, koska tuottavuuden kasvu vientimarkkinoilla vauhdittaa ulkomaankauppaa.
 EK:n Penna Urrila kiinnittää huomiota siihen, että maailmanlaajuisten yritysten Pohjoismaiden-pääkonttorit ovat tätä nykyä Kööpenhaminassa tai Tukholmassa, eivät Helsingissä.
 – Miten houkutellaan niitä meille, siihen pureutuminen olisi olennaista, Urrila sanoo.
 Yritysten mentaliteetti myös esteenä
 Syitä Euroopan investointiköyhyydelle on ekonomistien mukaan useita, esimerkiksi ikääntyvä väestö ja maanosan markkinoiden pirstaleisuus.
 Suomalaisten yritysten  kasvuhalukkuus  on kansainvälisesti verraten heikkoa. Talousympäristö on kuitenkin kansainvälisesti ottaen vakaa.
 Yhteiskunnan suunnankin pitäisi olla investointeja suunnitteleville melko selvä: tulevaisuutta määrittää ilmastonmuutokseen varautuminen. EU on jo esitellyt ilmastopakettinsa ja vihreä siirtymä on investointien veturi.
 OP:n Reijo Heiskasen mielestä hallituksen kannattaisi keskittyä pitämään yritysten sääntely-ympäristö muuttumattomana ja ennakoitavana – jos kaivataan investointeja, yrityksiin kohdistuvia veroja ja maksuja kannattaa välttää.
 – Otollisten olosuhteiden luominen yritystoiminnalle on ilman muuta julkisen vallan tehtävä, sanoo myös Nordean Tuuli Koivu.

 Kemian-, metsä- ja teknologiateollisuuden etujärjestöt  vetoavat  budjettiriihen alla, että panostuksia tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin helpotettaisiin jatkossa. Niiden mielestä myös investointien lupamenettely on nykyisellään liian monimutkaista.
 Allaoleva grafiikka kuvaa, miten tuottavuuden tehostuminen esimerkiksi teknologisen kehityksen kautta on auttanut myös työntekijöitä: saman panoksen aikaansaamiseksi tarvitaan vähemmän työtunteja.
 Ilmastoteknologiaan virtaa rahaa maailmalla
 Ilmastonmuutoksen hillitsemiseen virtaa nyt maailmalla valtavat määrät rahaa. Myös EU:n elpymispaketista suurin potti menee ilmastonmuutokseen ja digitalisaatioon.
 Tukipaketti saattaa auttaa investointeja Suomessakin hetkellisesti. Suomi saa EU:lta pian noin kaksi miljardia euroa kestävän kehityksen ohjelmaansa. Siitä iso osa aiotaan suunnata juuri investointien tukemiseen.
 Elinkeinoelämän keskusliitto EK laskee, että summa vastaa kuitenkin vain noin kahdeksan kuukauden suomalaisia T&K-investointeja normaalivuosina. Siksi se yksin ei suuntaa muuta.
 – EU:lta saatava raha on siemenraha, josta on lähdettävä hakemaan vipuvaikutusta, Penna Urrila sanoo.
 Aiheesta lisää:
 Kuinka paljon Suomi voi hyötyä ilmastopaketista? Kaikki riippuu yritysten osaamisesta, ja kilpailu EU-miljardeista alkaa nyt
  EU haluaa uusista autoista päästöttömiä 14 vuodessa, päästökaupan autoiluun ja asumiseen sekä tukea köyhille – täältä löydät ilmastopaketin sisällön sekä eri tahojen reaktiot
 Euroopan öljynjalostamoille tuli kiire siirtyä uusiutuviin polttoaineisiin – "Jätettä on maapallolla jo riittävästi, nyt pitää keksiä keinot kierrättää sitä"
 EU ohjaa laskua hiilipäästöistä kansalaisille, onko se poliittinen itsemurha? Näin kotitalouksia tuettaisiin uudella 144 miljardin euron jättirahastolla

Grafiikat todistavat: Suomen talouden kohtalonkysymykseksi ovat nousemassa investoinnit – yritykset eivät panosta riittävästi uuteen


Summary: YK:n pakolaisjärjestön mukaan Afganistanin ja Pakistanin rajaseuduilla ei ole toistaiseksi nähty suuria määriä pakolaisia. Pakistanin Ruotsin-suurlähettiläs sanoo, että tilanne on arvaamaton ja rajalla on jo painetta.

Afganistanin ja Pakistanin välillä mutkittelee yli 2 600 kilometriä yhteistä rajaa. YK:n pakolaisjärjestön UNHCR:n mukaan rajaseudulla ei ole toistaiseksi nähty suuria määriä afganistanilaisia pyrkimässä Pakistaniin.
 YK-järjestö ei ole kertonut julkisuuteen, kuinka moni afganistanilainen on Talibanin valtaannousun jälkeen paennut Pakistaniin.
 Tilanne alueella voi kuitenkin muuttua nopeasti. Järjestön arvion mukaan jopa puoli miljoonaa afganistanilaista saattaa paeta kodeistaan vuoden loppuun mennessä.
 – Tilanne on todella arvaamaton, sanoo Pakistanin Ruotsin-lähetystön suurlähettiläs  Zahoor Ahmed  puhelimitse Ylelle.
 Pakistanissa asuu entuudestaan paljon afganistanilaisia pakolaisia. Arviot heidän määrästään vaihtelevat.
 Pakistanissa asuu jo entuudestaan afganistanilaisia pakolaisia. Kuva Islamabadista 27. toukokuuta.  Sohail Shahzad / AOP
 UNHCR:n mukaan luku on noin 1,5 miljoonaa.
 UNHCR on pyytänyt kansainvälistä yhteisöä tukemaan Pakistania pakolaisten vastaanottamisessa. Köyhä Pakistan ei tule selviämään yksin, jos pakolaisia tulee vielä paljon lisää.
 – Rajalla on jo painetta. Vaikka mielellämme afganistanilaiset veljiksimme ja siskoiksimme, meidän on otettava huomioon, miten tilanne vaikuttaa talouteemme, Ahmed muotoilee.
 Pakistan toivoo kansainvälisen yhteisön tukea
 Sen jälkeen kun Taliban valtasi Afganistanin pääkaupungin Kabulin elokuun puolivälissä,  EU-maat ovat korostaneet afganistanilaispakolaisten auttamista maan lähialueilla .
 Suurlähettiläs Ahmed toivoo, että kansainvälinen yhteisö ei kääntäisi tilanteelle selkäänsä ja jättäisi Afganistanin naapurimaita hoitamaan tilannetta yksin.
 Suurlähettiläs Zahoor Ahmed toivoo näkevänsä kansainvälisen yhteisön ponnisteluja pakolaistilanteen ratkaisemiseksi. Pakistanin Ruotsin-suurlähetystö
 Ahmedin mukaan Pakistanilla on huonoja kokemuksia siitä, kuinka kansainvälinen yhteisö hoiti tilanteen Talibanin noustessa ensimmäisen kerran valtaan 90-luvulla.
 – Kansainvälinen yhteisö pesi kätensä tilanteessa, Ahmed sanoo.
 Suurlähettiläs sanoo toivovansa, että niin Afganistanin naapurimaat, Taliban kuin kansainvälinen yhteisö olisivat ottaneet opikseen 90-luvun tapahtumista.
 Afganistanin epävakaus heijastuu Pakistaniin
 Äärijärjestö Taliban hallitsee tällä hetkellä Afganistania lähes täysin.  Poikkeuksen muodostaa Talibania vastaan sinnittelevä Panjshirin laakso .
 Pakistanin Tukholman-lähetystön suurlähettiläs Zahoor Ahmed sanoo, että Pakistanissa seurataan tarkasti tilanteen kehittymistä.
 Ahmedin mukaan vielä on liian aikaista sanoa, millainen Taliban-hallinnosta muodostuu. Talibanin hallitessa Afganistania vuosina 1996–2001 maassa oli käytössä äärimmäinen tulkinta šaria-laista. Esimerkiksi naisten ja tyttöjen asema oli heikko.
 Kaaos Afganistanissa heijastuu myös rajan taakse Pakistaniin.
 – Pitipä valtaa Kabulissa kuka tahansa, se vaikuttaa meihin. Kun naapurissasi on kaaos, se luo epävakautta myös meillä, Ahmed sanoo.
 Lisää juttuja tilanteesta Afganistanissa:
 Afganistanissa "Viiden leijonan laakso" sinnittelee Talibania vastaan – johdossa on kuuluisan sotapäällikön poika
 Pakolaisuus Afganistanista on kysymysmerkki – naapurimaat Pakistan ja Iran ovat kovimmassa paineessa
 Pakistanissa äärijärjestöt iloitsevat Talibanin voitosta – Yle vieraili pahamaineisen Punaisen moskeijan ulkopuolella Islamabadissa
 Mistä Afganistanin kriisissä on kyse? Afganistanin hallinnasta on taisteltu monesti. Neuvostoliitto ja sen tukema Afganistanin hallinto soti arabimaiden ja Yhdysvaltojen tukemia islamilaisia mujahidin-taistelijoita vastaan 1979–1989. Ääri-islamilainen Taliban-liike oli  ensimmäisen kauden vallassa  1996–2001. Yhdysvaltain johtama liittouma syrjäytti talibanit 2001 ja myöhemmin Nato-johtoiseksi muuttunut kansainvälinen kriisinhallintaoperaatio tuki Afganistaniin muodostettua hallintoa 20 vuotta.  Suomikin osallistui kriisinhallintaan . Kun Yhdysvallat vetäytyi maasta, Taliban aloitti laajentumisen. Lopulta kaupungit kaatuivat nopeasti ja järjestö valtasi pääkaupungin Kabulin 15. elokuuta. Järjestön  johtajista voit lukea täältä . Taliban pohjaa oppinsa  äärimmäiseen tulkintaan islamista ja šaria-laista . Taliban-liike suojaa  terroristijärjestö al-Qaidaa . Afganistanissa asuu 40 miljoonaa ihmistä, heistä  maan sisäisiä pakolaisia  on 3,5 miljoonaa ja naapurimaihin on paennut yli kaksi miljoonaa ihmistä. Maan väestön muutoksista  voit lukea täältä . Heimoja on toistakymmentä heimoa. Voit lukea  etnisestä kirjosta täältä .

Afganistanissa puoli miljoonaa ihmistä voi lähteä pakoon loppuvuonna – Pakistanin lähettiläs Ylelle: Älkää jättäkö meitä hoitamaan tilannetta yksin


Summary: Poliisin määrärahat ovat viime vuosina nousseet, mutta virkavalta valittelee niukkoja resursseja. Kulut kasvavat yhä enemmän, koska uusiin uhkiin ei voi vastata vanhoilla konsteilla. Isona riippakivenä ovat myös surkeassa kunnossa olevat poliisitalot.

Budjettiriihen lähestyessä leimuavaksi puheenaiheeksi on syttynyt poliisin rahoitus – jälleen kerran.
 Valtiovarainministeriön talousarvioesityksessä poliisin ensi vuoden nettomenoiksi esitetään noin 794 miljoonaa euroa. Se on lähes viisi miljoonaa euroa vähemmän kuin tänä vuonna. Poliisia tämä tietysti närkästyttää.
 Poliisin ensi vuoden budjetti uhkaa jäädä 35–40 miljoonaa euroa alijäämäiseksi, mikäli budjettiriihessä ei muutoksia tule.
 Poliisihallituksen näkemyksen mukaan resurssit ovat niukat ja virkavallan venymiskyky äärimmillään nykyiselläkin rahoituksella. Esitetty vähennys olisi siis vähintään keskikokoinen katastrofi.
 35–40 miljoonan euron säästötarve vastaa yhden pienemmän poliisilaitoksen vuosimenoja. Esimerkiksi Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksen vuotuiset kulut ovat noin 39 miljoonaa euroa.
 Suurimman osan poliisin rahoituksesta haukkaavat henkilöstökulut. Merkittäviä rahareikiä ovat myös toimitilat ja tietotekniikka.
 Poliisin rahoituksesta on keskustelu kiivaasti jo vuosikymmenien ajan. Kuvituskuva. Tiina Jutila / Yle
 Uudet uhat vaativat torjujia ja välineitä
 Poliisin määrärahat olivat lähes koko 2010-luvun ajan tasaisessa kasvussa paria pientä ja yhtä suurta notkahdusta lukuun ottamatta.  Juha Sipilän  (kesk.) hallituksen aikaan vuonna 2017 käytiin alle 700 miljoonassa eurossa.
 Seuraavaksi vuodeksi määrärahoja korotettiin tuntuvasti. Rahaa kohdennettiin erityisesti vihapuheen ja ääriliikkeiden torjuntaan sekä ylipäätään poliisin resurssien turvaamiseksi. Päätöstä vauhditti Turussa tapahtunut terrori-isku.
 Hallintojohtaja  Anne Aaltonen  Poliisihallituksesta huomauttaa, että poliisin on pysyttävä aallonharjalla alati muuttuvassa toimintaympäristössä. “Perinteisten rikosten” rinnalle ovat nousseet nettimaailman tuomat uudenlaiset uhat.
 – Tarvitsemme koko ajan uudenlaista osaamista ja välineistöä. Lainsäädäntömuutokset ovat vaikuttaneet siihen, että tehtäviä on tullut lisää. Silloin tarvitaan myös lisää henkilöstöä ja tietojärjestelmiä.
 Tietotekniikka- eli ICT-menot nielevät tänä vuonna arviolta 60 miljoonaa euroa.
 Viime vuosien lakimuutoksista poliisin työtä ja kustannuksia ovat lisänneet erityisesti alkoholilain muutos, ajokorttilain uudistus sekä sakon ja rikesakon määräämisestä annetun lain aiheuttamat muutokset.
 Poliisit tarvitsevat koko ajan uudenlaista osaamista ja välineistöä. Kuvassa rikospaikkatutkija etsii DNA:ta sisältäviä tahroja paidasta ultraviolettivalon avulla. Kuvituskuva. Petteri Bülow / Yle
 Poliisiasemia lahoaa käsiin, uusia tarvitaan
 Yli puolet  Suomen poliisiasemista on surkeassa jamassa.
 Toimitilamenoihin uppoaa tänä vuonna arviolta 82 miljoonaa euroa.
 Poliisihallituksen mukaan osa 1960–80-luvuilla valmistuneista rakennuksista on tullut elinkaarensa päähän, eivätkä ne enää vastaa poliisin tarpeita. Paljon poliiseja on evakossa muualla.
 – Tällä hetkellä meillä on 12 sisäilmakohdetta, joista neljästä on jouduttu siirtämään henkilöstöä väistötiloihin. Rakentamista ja merkittäviä muutostöitä joudutaan tekemään suuresti, Aaltonen toteaa.
 Toimitilamenot kasvavat ICT-kulujen tapaan vuosittain useilla miljoonilla.
 Vanhoissa ja huonokuntoisemmissa toimitiloissa vuokra on kohtuullinen, mutta uusissa tiloissa vuokra nousee tuntuvasti.
 Anne Aaltosen mukaan poliisissa on laskettu, että pakon edestä toteutettavat toimitilahankkeet lisäävät vuokrakustannuksia noin 20 miljoonaa euroa ennen vuotta 2028.
 – Meillä on toimitilapuolella monia tällaisia ongelmia, koska poliisilla on kattava verkosto koko maassa.
 "Muihin kuluihin" arvioidaan tänä vuonna menevän 81 miljoonaa euroa. Niihin Poliisihallituksen mukaan lukeutuvat muun muassa poliisilaitosten ajoneuvojen käyttömenot, koulutukset, matkustus, työterveys ja kalusteet.
 Valtionhallinnon organisaatioille talous- ja henkilöstöhallinnon palveluita tuottavalle Palkeille menee tänä vuonna poliisin rahoista 5,6 miljoonaa euroa.
 Tarvitaan ajoneuvo, vaatteet, voimankäyttö- ja suojavälineet sekä taktiset välineet. Henrietta Hassinen / Yle
 Partio maksaa muutakin kuin palkkakulut
 Henkilöstökulut haukkaavat leijonanosan poliisin budjetista. Niiden osuus menoista on noin 70 prosenttia. Tänä vuonna henkilöstömenoihin arvioidaan kuluvan 605 miljoonaa euroa.
 Viime vuosikymmenellä poliisien määrä väheni lähes 400 henkilöllä.
 Toisaalta vuodesta 2017 lähtien poliisien määrä on ollut nousussa, vaikkakin esimerkiksi vuoden 2010 tilanteesta ollaan vielä kaukana.
 Tarvitaan ajoneuvo, vaatteet, voimankäyttö- ja suojavälineet sekä taktiset välineet. Kun siihen lasketaan vielä työasema- ja puhelinkustannukset, niin yksi uusi poliisipartio maksaa noin 230 000 euroa.  Anne Aaltonen, hallintojohtaja, Poliisihallitus
 Nykyinenkään määrä ei hallintojohtaja Anne Aaltosen mukaan ole riittävästi. Suomessa on EU-maista vähiten poliiseja, kun määrää tarkastellaan 100 000 asukasta kohden.
 – Poliisit ovat kuormittuneita. Varmasti olisi ihanteellisempaa, että poliiseja olisi enemmän.
 Poliisihallituksen toiveen mukaan vuonna 2025 Suomessa tulisi olla 7 850 poliisia. Se on Aaltosen mukaan hyvä tavoite. Vuoden 2030 tavoitemäärä on 8 200.
 – Silloin pystyisimme paremmin vastaamaan toimintaympäristön ja lainsäädännön muutosten aiheuttamiin haasteisiin. Työtilanne on erityisen vaikea rikostutkinnan puolella.
 Pelkät palkkakustannukset eivät kerro koko totuutta. Kahden poliisin muodostaman partion kulut sisältävät paljon muutakin.
 – Tarvitaan ajoneuvo, vaatteet, voimankäyttö- ja suojavälineet sekä taktiset välineet. Kun siihen lasketaan vielä lisäksi ICT-kustannukset, kuten työasema- ja puhelinkustannukset, niin yksi uusi partio maksaa noin 230 000 euroa, Aaltonen sanoo.
 Poliisilaitoksista eniten kuluja aiheutuu Helsingissä, vähiten Lapissa. Eroja voi selittää henkilöstön määrällä ja tilavuokrilla.
 Henkilöstö- ynnä muiden kulujen jakautumista esimerkiksi tutkinnan ja järjestyspoliisin välillä Poliisihallitus ei pysty tarkentamaan, koska niille ei osoiteta erikseen korvamerkittyä rahoitusta.
 Poliisin ydintoimintojen, kuten valvonnan, rikostorjunnan ja hälytystoiminnan kustannukset perustuvat kustannuslaskentaan. Niitä varten ei siis ole erikseen budjetoitu rahaa.
 Mistä säästöt napsaistaan?
 Tälle vuodelle poliisi sai 4,1 miljoonan euron lisämäärärahan. Se kohdennettiin ihmiskaupparikosten tutkintaan, verkossa tapahtuvan rikollisuuden torjuntaan ja harvaan asuttujen alueiden poliisivirkoihin.
 Näiden toimien rahoitusta ei ole jatkettu vuodesta 2022 eteenpäin.
 – Koska ensi vuonna näille ei ole enää rahoitusta, olemme joutuneet punnitsemaan, mihin mahdolliset kohdennukset tehdään. Lukkoon niitä ei ole lyöty, koska rahoituspäätökset tulevat vasta budjettiriihen jälkeen, Anne Aaltonen muistuttaa.
 Jäljelle jäävä säästötarve etsitään muun muassa toimitiloista ja uusista hankinnoista.
 Aikajana sopeuttamiselle on lyhyt. Poliisihallitus vakuuttaa, että leikkaukset kohdistetaan oikeudenmukaisesti ja irtisanomisia vältetään.
 Luonnollista poistumaa hyödyntämällä ja määräaikaisia tehtäviä lakkauttamalla henkilöstömenoista voitaisiin karsia noin 25 miljoonaa euroa. Tämä tarkoittaa, että eläköityvien tai muuten poliisin palveluksesta poistuvien tilalle ei palkattaisi uutta henkilöstöä.
 Poliisihallituksen hallintojohtaja Anne Aaltonen toivoisi pitkäjänteisempiä rahoituspäätöksiä, jotta poliisikin voisi suunnitella toimintaansa pitkäjänteisemmin. Antti Lähteenmäki / Yle
 Kuinka paljon olisi riittävästi?
 Poliisihallituksen hallintojohtaja Anne Aaltonen huomauttaa, että poliisi joutuu elämään käytännössä koko ajan yli varsinaisten varojensa. Esimerkiksi viimevuotisessa budjetissa poliisille kohdennettiin noin 763 miljoonaa euroa, mutta todellisuudessa rahaa käytettiin lähes 810 miljoonaa.
 Lisätalousarvioilla summa kohosi noin 40 miljoonalla. Edelliseltä vuodelta oli säästetty "pahan päivän varalle" muutama miljoona.
 – Alkuperäinen budjetti ei olisi riittänyt viime vuodelle. Lisätalousarviot pelastivat meidät.
 Tänä vuonna poliisi ennakoi käyttävänsä normaaliin toimintaansa 838 miljoonaa euroa. Myönnetty budjetti on 799 miljoonaa. Pelastusrenkaina toimivat jälleen lisätalousarviot ja viime vuodelta säästyneet rahat.
 Yllättäviin menoihin on tänä vuonna rahaa vain 1,6 miljoonaa euroa. Esimerkiksi  Donald Trumpin  ja  Vladimir Putinin  vierailu Helsingissä vuonna 2018 maksoi poliisille 2,7 miljoonaa euroa.
 Mikä sitten olisi optimaalinen rahamäärä, joka riittäisi poliisille?
 – Ensi vuoden osalta 40 miljoonan lisäyksellä voisimme turvata toiminnan. Haemme koko ajan ratkaisuja siihen, miten voimme lisätä tehokkuutta ja pitää kustannusten nousu maltillisena. Ihan tarkkaa lukua en pysty sanomaan, mutta tulevina vuosina se tarkoittaisi kymmenien miljoonien lisäyksiä, Aaltonen vastaa.
 Poliisi otti viime keväänä haalarikamerat käyttöön koko maassa. Uusi tekniikka ja toimintaympäristön muuttuminen lisäävät kustannuksia tulevaisuudessa yhä enemmän. Petteri Sopanen / Yle
 Vääntöä jo vuosikymmenten takaa
 Julkinen juupas-eipäs-väittely poliisin määrärahoista on yhteiskunnallisen keskustelun ikiliikkuja.
 Suomen poliisijärjestöjen liitto oli huolissaan poliisille varatun toimintamäärärahan riittämättömyydestä jo  syksyllä 1998 .
 Poliisi varoitteli 23 vuotta sitten säästöjen merkitsevän maan turvallisuustason heikkenemistä. Samoin resurssivajauksen vaikutukset työssä jaksamiseen nostettiin esille jo tuolloin.
 Kun ylin poliisijohto on viime viikkojen aikana ilmaissut huolensa poliisia uhkaavasta säästökuurista, ei argumentoinnissa ole vuoteen 1998 nähden ollut juuri mitään uutta.
 – Löysin hiljattain lähes sata vuotta vanhasta lehdestä uutisen, jossa kerrottiin, että poliisin resurssien leikkaus on liian suuri ja resurssit eivät ole kunnossa. Siinä puhuttiin osin ihan samoista asioista kuin tänä päivänä, sanoo myös hallintojohtaja Anne Aaltonen.
 Nyt syksyllä 2021 horisonttiin on jälleen noussut tummanharmaita pilviä. Poliisi varoittaa kansalaisten avunsaannin viivästyvän ja vaarantuvan säästöjen vuoksi.
 Poliisin mukaan hälytysajat pitenisivät eritoten vähemmän kiireellisissä hälytystehtävissä. Resurssien niukentuminen heikentäisi myös edellytyksiä rikosten selvittämiseen ja häiriökäyttäytymisen ennalta estämiseen.
 Virkavalta on saanut tuekseen myös lukuisan joukon poliitikkoja. Osa heistä kuuluu hallituspuolueisiin.
 Esimerkiksi SDP:n kansanedustaja ja tiedusteluvalvontavaliokunnan puheenjohtaja  Mika Kari  pitää valtiovarainministeriön  budjettiehdotusta poliisin rahoituksen osalta kestämättömänä .
 Kyberrikollisuuden torjunta vaatii poliisilta jatkossakin lisää erikoistunutta henkilöstöä ja tekniikkaa. Eleni Paspatis / Yle
 Poliisi toivoo pitkäjänteisyyttä
 Herää kysymys, miksi iänikuinen keskustelu poliisin rahoituksesta nousee esille lähes joka vuosi ennen budjettiriihtä.
 Virkavallan periaatteellista ja poliittista uikutusta mediapelikentällä vaiko rahanjakajien puusilmäisyyttä poliisitoiminnan merkitystä kohtaan?
 Ei välttämättä kumpaakaan, arvelee hallintojohtaja Anne Aaltonen Poliisihallituksesta.
 – Tämä on aihe, joka herättää keskustelua, koska turvallisuus on tärkeä asia ja koskettaa kaikkia.
 Poliisihallituksen mukaan resurssit ovat olleet jo pitkään tiukat, eikä ongelma ole ihan äskettäin syntynyt.
 Keskustelun viriäminen aina ennen budjettiriihtä kertoo Aaltosen mielestä myös siitä, että rahoituspäätökset tapaavat olla melko lyhytjänteisiä.
 – Tämä on ollut vuosi kerrallaan selviytymistä. Olemme päässeet aina hetken eteenpäin, eikä poliisi ole pystynyt tekemään pitkäjänteistä suunnittelua.
 Poliisihallitus on aiemminkin kritisoinut päättäjiä tempoilevasta ja lyhytjänteisestä rahoitusrakenteesta.
 Poliisissa on toivottu pitkän aikavälin kehystason nostamista pistemäisyyteen ja korvamerkintään perustuvan linjan sijaan.
 – Poliisi toimii osana tätä kohtuullisen nopeasti muuttuvaa yhteiskuntaa, ja varmaan sen poliisin tarpeen hahmottaminen on tarkalla tasolla vaikeaa, Aaltonen aprikoi.
 Aiheesta voi keskustella 7.9.2021 klo 23.00 saakka.
 Lue myös:
 Hallitus lisää 30 poliisia harvaan asutuille alueille, Lappiin eniten lisätyövoimaa – Poliisiasemien merkitys vähenee, liikkuvan poliisin rooli kasvaa
 Lähes 60 poliisiasemaa pitäisi korjata tai uusia kokonaan – poliisi: Rahat eivät riitä edes yhden ison aseman vuokrankorotuksiin

Poliisi elää jo nyt yli varojensa ja budjettiriihestä on tulossa lisää kylmää vettä niskaan – Selvitimme, mihin poliisi määrärahat käyttää